ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«11» березня 2021 року
м. Харків
справа № 621/44/20
провадження № 22ц/818/1821/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів        -                 Котелевець А.В., Хорошевського О.М., 
учасники справи: 
позивачка –  ОСОБА_1 , 
відповідач –  ОСОБА_2 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 22 грудня 2020 року в складі судді Овдієнка В.В.
в с т а н о в и в:
У січні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Позовна заява мотивована тим, що з 17 липня 2010 року між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 .

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15 листопада 2016 року шлюб між ними розірвано та з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_2 у твердій грошовій формі в розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначила, що вона перебуває у декретній відпустці, оскільки після розірвання шлюбу з відповідачем народила дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримує щомісячно лише соціальну допомогу в розмірі 860,00 грн та аліменти в розмірі 1000,00 грн, тобто її матеріальний стан незадовільний та вказаної суми аліментів не вистачає на утримання сина.

Вказала, що відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні сина, за винятком цих аліментів, не допомагає їм.

Посилалася на те, що їхній син відвідує секцію таеквандо (оплата становить 350,00 грн щомісяця); тричі на тиждень займається англійською мовою (одне заняття коштує 100,00 грн, на місяць - близько 1200,00 грн); вона оплачує витрати батьківського комітету (за другу половину 2019 року сплатила 1520,00 грн).

Зазначила, що їхній син постійно хворіє на гострі респіраторні вірусні хвороби та лише у листопаді 2019 року на діагностування захворювань дитини вона витратила 590,00 грн, а за період з червня по грудень 2019 року на придбання для нього речей витратила 22 265,20 грн. 

Крім того, за неповний 2019 рік за комунальні послуги вона сплатила 16 693,20 грн.

Просила розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_2 на її користь, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який визначено 15 листопада 2016 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області у справі № 621/1996/16-ц, змінити з 1000,00 грн на 3000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 грудня 2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 – відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в її випадку має місце погіршення її матеріального та сімейного стану з 15 листопада 2016 року по 08 січня 2020 року.

11 лютого 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу - необґрунтованою. При цьому, зазначив, що він регулярно сплачує аліменти у встановленій судом сумі, не зважаючи на той факт, що не має постійного заробітку, заборгованості за виплатами аліментів не має. Вказав, що розбіжність між визначеним єдиним доходом (аліментами) і тратами позивачки на рік складає 37 368,40 грн. Отже, вона наводить хибні дані стосовно або свого матеріального стану, або витрат на його дитину, оскільки ці дані не кореспондуються між собою. Зазначив, що у справі № 621/3403/19 позивачка доводила, що вона заміжня і мешкає з теперішнім чоловіком – ОСОБА_5 . Зазначив, що позивачка не надводить підстав, які б свідчили про погіршення її матеріального або сімейного стану, а комунальні послуги вона сплачує за всіх, хто зареєстрований в квартирі, а не тільки за малолітнього сина.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позивачкою факту зміни матеріального, сімейного стану чи погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що є підставою для задоволення позовних вимог відповідно до статті  192 СК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 17 липня 2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 (а.с.12).

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15 листопада 2016 року у справі № 621/1996/16-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 1000,00 грн, що підлягає індексації відповідно до закону щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.37-38).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

19 січня 2018 року ОСОБА_7 змінила своє прізвище на « ОСОБА_8 » у зв`язку із укладенням шлюбу з ОСОБА_5 та у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка ОСОБА_9 (а.с.14,15).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 за виконавчим листом № 621/1996/16-ц, виданого 06 грудня 2016 року Зміївським районним судом Харківської області про стягнення аліментів, складеного старшим державним виконавцем від 19 грудня 2019 року № 17515 вбачається, що заборгованість станом на 30 вересня 2019 року відсутня та за період з 01 жовтня 2019 року по 19 грудня 2019 року переплата становила 1000,00 грн (а.с.13).

Як вбачається з довідок Комунального закладу «ДНЗ (ясла-садок) № 335 Харківської міської ради» № 88/01-50/17 від 06 червня 2017 року, № 70/01-50/18 від 16 травня 2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно виховується в дошкільному навчальному закладі № 335 з 02 вересня 2014 року. З пояснень вихователя вбачається, що вихованням дитини займається мати. Батько дитини, ОСОБА_2 , протягом 2016-2017 навчального року батьківськи збори не відвідував, участі у навчально-виховному процесі не приймав, навчанням та вихованням дитини у викладачів закладу не цікавився (а.с.16,17).

З довідки Харківської гімназії № 82 Харківської міської ради № 02-34/423 від 21 травня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно навчається в 1-Б класі. За 2018-2019 навчальний рік його батько, ОСОБА_2 , не відвідував гімназію, не спілкувався з класним керівником стосовно навчання сина, не відвідував батьківські збори та інші шкільні заходи за участю батьків. Усіма питаннями, пов`язаними з навчально-виховним процесом у гімназії, опікувалася мати ОСОБА_1 (а.с.18).

Із довідки Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат УПСЗ в Слобідському районі м. Харкова № 8 від 03 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 отримує одноразову допомогу при народженні першої дитини та за період з серпня 2018 року по січень 2020 року отримала 24 940,00 грн (а.с.20).

Як вбачається з розписки голови батьківського комітету ОСОБА_10 від 29 грудня 2019 року фонд класу – 500,00 грн (з 01 вересня по 31 грудня), фонд школи І сем. – 350,00 грн, спортивний зал та бібліотека І сем. – 50,00 грн, зошит "Я досліджую світ" – 70,00 грн, поїздка до театру на осінніх канікулах – 130,00 грн, зошит "Англійська мова 2 клас" – 50,00 грн, поїздка в казкове подвір`я Діда ОСОБА_11 – 350,00 грн, поїздка в театр на зимових канікулах – 120,00 грн (а.с.21).

Як вбачається з довідки керівника гуртка від 03 січня 2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідує спортивну секцію з таєквондо тричі на тиждень, щомісячна плата за навчання складає по 350,00 грн (а.с.22).

Із довідки вчителя англійської мови від 04 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідує факультатив з англійської мови щотижня, а саме вівторок, четвер, субота з 16:30-17:30. Вартість одного індивідуального заняття складає 100,00 грн (а.с.23).

З довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 1 Харківської міської ради» вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , часто та тривало хворіє на гострі респіраторні вірусні хвороби, ларініт, трахеіт (а.с.24).

З розрахунків оплати за послуги медичної допомоги вбачається, що на діагностування захворювань ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрачено 590,00 грн (а.с.25, 26).

Матеріали справи містять копії товарних чеків на придбання одягу, канцелярських предметів та інших речей (а.с.27-32).

Також, матеріали справи містять копії квитанцій про сплату комунальних послуг за період з лютого 2019 по грудень 2019 року (а.с.33-36).

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 останнє місце роботи ОСОБА_2 . Закрите акціонерне товариство ТМ «Зміївська овочева фабрика». Він звільнений 10 квітня 2004 року (а.с.65).

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Частиною 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки).

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

Таким чином, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить суду.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачкою не доведено факту зміни матеріального, сімейного стану чи погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, зокрема, покращення майнового стану відповідача.

Колегія суддів зауважує, що посилання ОСОБА_1 на те, що у неї народилася друга дитина у зв`язку з чим вона перебуває у декретній відпустці та отримує щомісячно соціальну допомогу в розмірі 860,00 грн, що є підтвердженням зміни її сімейного стану, є безпідставними, оскільки матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 вдруге уклала шлюб з ОСОБА_5 , від якого народила другу дитину. Матеріали справи не містять доказів погіршення її матеріального стану, оскільки спростовуються товарними чеками на придбання товарів та одягу для дитини, квитанціями про сплату комунальних послуг на суми, які значно відрізняються від отриманих нею доходів.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції про те, що відвідування дитиною спортивних секцій та вивчення іноземних мов, її хвороби не є підставою для збільшення розміру аліментів, з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі, у зв`язку з розвитком певних її здібностей.

Таким чином, названі підстави не є підставами для збільшення розміру аліментів, проте ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до суду із позовними вимогами щодо стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами.

Пред`являючи позов про збільшення розміру аліментів, позивачка не надала доказів суттєвого покращення матеріального стану відповідача або зміни його сімейного стану і що ці зміни є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не свідчать про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судового збору судом апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 22 грудня 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                        І.В. Бурлака

Судді                                                                А. В. Котелевець

О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 11 березня 2021 року.