ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2700/21 Справа № 2-1398/11 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 2-1398/11

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:
позивач -   Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство  «ФІДОБАНК»,
відповідач –  ОСОБА_1 ,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження,  відповідно до ч.2 ст.247  ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_1   на ухвалу Нікопольського міськрайонного  суду Дніпропетровської області  від 25 листопада 2020 року, яка постановелена суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. в місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 25 листопада 2020 року, - 

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» (надалі – ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. 
Заява мотивована тим, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2012 року по справі №2-1398/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ “Ерсте Банк” несплачений кредит, станом на 26.10.2010 року, у сумі 391 240,80 грн.; проценти за фактичне користування кредитом у розмірі 84 989,49 грн.; пеню за прострочення сплати кредиту у розмірі 2 269,68 грн.; пеню за прострочення сплати по відсоткам у розмірі 32 282,10 грн.; штрафні санкції за порушення строків повернення кредиту у розмірі 4 699,49 грн., а всього 515 481,56 грн.. (т. 1 а.с.111-113).
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року було замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» на Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» у виконавчому документі (т. 1 а.с.217-219).
25 вересня 2020 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» було укладений Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ФІДОБАНК» відступив шляхом продажу ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» права вимоги, що належали банку за відповідними договорами, до яких, зокрема входять права вимоги до ОСОБА_1   за кредитним договором (т. 1 а.с.235-236).
Посилаючись на викладене, просив суд замінити стягувача у цивільній справі №2-1398/11 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» (правонаступником прав та обов`язків якого у подальшому стало ПАТ «ФІДОБАНК») до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, здійснити заміну сторони позивача Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» (правонаступником прав та обов`язків якого у подальшому стало ПАТ «ФІДОБАНК») на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС».
Ухвалою Нікопольського міськрайонного  суду Дніпропетровської області  від 25 листопада 2020 року заяву задоволено.
У цивільній справі №2-1398/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» (правонаступником прав та обов`язків якого у подальшому стало ПАТ «ФІДОБАНК») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з фізичної особи №014/14655/2/23237 від 19 вересня 2008 року в розмірі 515 481,56 (п`ятсот п`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят одна гривня, 56 коп.), з яких: заборгованість по кредиту - 391240,80 ( триста дев`яносто одна тисяча двісті сорок грн. 80 коп.); заборгованість за відсотками фактичне користування кредитом - 84 989,49 грн. (вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять грн. 49 коп.); пеня за порушення за прострочення сплати кредиту - 2269,68 грн. (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять грн. 68 коп.); пеня за прострочення сплати по відсоткам - 32282,10 грн. (тридцять дві тисячі двісті вісімдесят дві грн. 10 коп.), штрафні санкції за порушення строків повернення кредиту - 4 699,49 грн. (чотири тисячі шістсот дев`яносто дев`ять грн. 49 коп.) також судові витрати у розмірі 1820,00 грн. (тисяча вісімсот двадцять грн. 00 коп.), здійснено заміну позивача Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» (правонаступником прав та обов`язків якого у подальшому стало ПАТ «ФІДОБАНК») на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС»
У виконавчих документах та подальших виконавчих провадженнях з виконання рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2012 року у справі 2-1398/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» (правонаступником прав та обов`язків якого у подальшому стало ПАТ «ФІДОБАНК») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» (правонаступником прав та обов`язків якого у подальшому стало ПАТ «ФІДОБАНК») на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС».
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неврахування того, що договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладений між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС», не є договором на підставі якого ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» має право пред`являти вимоги до нього, як до боржника, оскільки, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2020 року у справі №638/22396/14-ц, зазначено, що оскільки договорами факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, то воно повинно здійснюватися відповідно до положень цієї глави, яка регулює відносини з факторингу (частина другої статті 1083 ЦК України). Іншими словами наступне відступлення права грошової вимоги має здійснюватися шляхом укладення саме договору факторингу, з відповідним суб`єктним складом його сторін (стаття 1079 ЦК України), а не шляхом укладення договору про відступлення права вимоги. 
Крім того, Додаток №1 до Договору про відступлення прав вимоги суду не було надано, а наявна в матеріалах справи таблиця, на думку відповідача, не відповідає п. 4.4. Національного стандарту України «Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003» та не може вважатися належним доказом у справі.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, відповідач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що між ПАТ «ФІДОБАНК», який є правонаступником стягувача ПАТ «Ерсте Банк», та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» укладено  Договір відступлення прав вимоги від 25 вересня 2020 року, за умовами якого  відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №014/14655/2/23237 від 19 вересня 2008 року, а відтак ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» вправі звернутися до суду в порядку, що передбачений ст. 442 ЦПК України, про заміну сторони виконавчого провадження.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін, виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).
За змістом частини першої статті 512 ЦК України відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті
512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18), у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №6-1355/10 (провадження №61-12076св18).
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 вказано, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. Такий висновок міститься в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у цій справі. Судами не встановлено, що договір відступлення оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсним і на відповідні обставини не посилаються учасники справи та заявник, у зв`язку з чим відмова судів першої та апеляційної інстанцій у задоволенні заяви про заміну сторони (кредитора) правонаступником з підстав того, що фізична особа не може бути належним правонаступником кредитодавця у спірних правовідносинах і укладений договір не може змінити імперативні приписи законодавства, суд вважає помилковими. З огляду на наведене Суд вважає слушним посилання Скаржника (пункт 6.1) на відсутність в матеріалах справи документів, які б свідчили про визнання договору відступлення недійсним, заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього договору.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин».
Судом першої інстанції встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2012 року по справі №2-1398/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ “Ерсте Банк” несплачений кредит, станом на 26.10.2010 року, у сумі 391 240,80 грн.; проценти за фактичне користування кредитом у розмірі 84 989,49 грн.; пеню за прострочення сплати кредиту у розмірі 2 269,68 грн.; пеню за прострочення сплати по відсоткам у розмірі 32 282,10 грн.; штрафні санкції за порушення строків повернення кредиту у розмірі 4 699,49 грн., а всього 515 481,56 грн.. (т. 1 а.с.111-113).
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року було замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» на Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» у виконавчому документі (т. 1 а.с.217-219).
25 вересня 2020 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» було укладений Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ФІДОБАНК» відступив шляхом продажу ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» права вимоги, що належали банку за відповідними договорами, до яких, зокрема входять права вимоги до ОСОБА_1   за кредитним договором (т. 1 а.с.235-236).
Отже, встановивши, що  ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» набуло всіх прав кредитора ПАТ «ФІДОБАНК», у тому числі на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що товариство набуло прав стягувача за рішенням суду та виконавчим листом, а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Доводи апеляційної скарги про те, що Додаток №1 до Договору про відступлення прав вимоги суду не було надано, а наявна в матеріалах справи таблиця не відповідає п. 4.4. Національного стандарту України «Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003» та не може вважатися належним доказом у справі, колегією суддів не приймаються, оскільки факт уступки права вимоги підтверджено належними та допустимими доказами.
Не приймаються колегією суддів й доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано того, що договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладений між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС», не є договором на підставі якого ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» має право пред`являти вимоги до ОСОБА_1 , як до боржника, оскільки, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 10.11.20220 року у справі №638/22396/14-ц, зазначено, що «Оскільки договорами факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, то воно повинно здійснюватися відповідно до положень цієї глави, яка регулює відносини з факторингу (частина другої статті 1083 ЦК України). Іншими словами наступне відступлення права грошової вимоги має здійснюватися шляхом укладення саме договору факторингу з відповідним суб`єктним складом його сторін (стаття 1079 ЦК України), а не шляхом укладення договору про відступлення права вимоги», адже цей правовий висновок було висловлено з приводу укладення договору відступлення прав вимоги з фізичною особою, тобто правовідносини у справах не є тотожними. 
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1   – залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2020 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2021 року

Головуючий: 

Судді: