ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/1329/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,
при секретарі судового засідання Земляк А.В.,
за участю представників:
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" – Гайдаржий А.В.,
від Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" – Глазов О.О.,
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп"
на рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2020, прийняте суддею Невінгловською Ю.М., м. Одеса, повний текст складено 19.10.2020,
у справі №916/1329/20
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп"
до відповідача: Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк"
про стягнення 1 061 404,94 грн

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк", в якому в редакції заяви б/н від 18.06.2020 (вх.№15986/20 від 22.06.2020) просило стягнути з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 1061404,94 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з порушенням Публічним акціонерним товариством "МТБ Банк", яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк", прийнятих на себе зобов`язань за договором про надання документального акредитива №OIL165001 від 05.05.2016 позивачем понесено збитки у вигляді сплачених на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" штрафних санкцій за договором поставки №777040516 від 04.05.2016.
За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 15.06.2020 відкрито провадження у справі №916/1329/20.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 у справі №916/1329/20 (суддя Невінгловська Ю.М.) у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Судове рішення мотивоване недоведеністю позивачем причинного зв`язку між протиправною поведінкою Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк", що полягає у неналежному виконанні прийнятих на себе зобов`язань за договором про надання документального акредитива №OIL165001 від 05.05.2016, та сплатою Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" штрафу за неналежне виконання своїх зобов`язань за договором поставки №777040516 від 04.05.2016, при цьому обов`язок позивача сплатити штраф на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" за порушення умов вищенаведеного договору поставки у вигляді непоставки товару є мірою відповідальності за невиконання зобов`язань, а не збитками.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 у справі №916/1329/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Зокрема, в апеляційній скарзі з урахуванням поданих в подальшому письмових пояснень апелянт наголошує на тому, що незаконний переказ відповідачем коштів попри отриману від позивача заборону на відкриття акредитиву та без страхового документу на страхування відвантаження товару позбавив Товариство з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" можливості повернути покупцю суму коштів, яка дорівняє перерахованій останнім передплаті. Скаржник також зауважує на помилковості висновку місцевого господарського суду стосовно недоведеності того факту, що сплачена покупцем відповідно до договору поставки сума передплати має бути направлена в якості передплати позивача за договором №777040516 від 04.05.2016, оскільки вказаний факт підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не заперечується сторонами. Водночас апелянт зазначає про те, що включення до договору поставки умови про повернення в повному обсязі передплати за непоставлений товар є втіленням узгодженої волі сторін цього договору та жодним чином не може ставити під сумнів намір останніх виконувати цей договір. Крім того, за твердженням скаржника, суд першої інстанції неналежним чином дослідив наявні у матеріалах справи документи, у зв`язку з чим не з`ясував підстав нарахування позивачу штрафних санкцій та дійшов необґрунтованого висновку про недоведеність Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" складу правопорушення, необхідного для стягнення з відповідача збитків. Скаржник також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що відсутність в договорі акредитиву застереження про те, що він укладений з метою забезпечення повернення передплати від покупця, жодним чином не змінює природу та механізм дії покритого безвідкличного акредитиву.
У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 04.12.2020 (вх.№3711/20/Д7 від 07.12.2020) Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду – без змін. Зокрема, відповідач зауважує на тому, що ані при укладанні договору акредитиву, ані при його виконанні відповідачем сторонами не узгоджувалося, що цей договір укладено з метою забезпечення передоплати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД", при цьому рішенням Господарського суду Одеської області від 28.11.2017 у справі №916/2789/16 встановлено, що відповідач неналежним чином виконав умови договору акредитиву щодо перевірки наданих документів, безпідставно виплативши кошти, проте вказаним рішенням не підтверджено того факту, що таке неналежне виконання мало місце попри заборону від наказодавця акредитива, натомість сам позивач вчинив низку дій, спрямованих на виплату коштів з акредитиву. Відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що лист №2/1 від 21.06.2016, на який посилається позивач, на адресу Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" ніколи не надходив та не реєструвався. Водночас відповідач зазначає про те, що за відсутності будь-яких реальних передумов для дійсного виконання зі сторони позивача умов договору поставки і відсутність фінансової спроможності щодо покриття мінімальних ризиків підприємницької діяльності (відсутність обороту коштів по рахунках, незначний статутний капітал) Товариство з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" прийняло на себе відповідні зобов`язання та самостійно погодило завідомо неможливі для виконання умови відповідальності за неналежне виконання цих зобов`язань, тобто діяло на власний ризик та необачно, при цьому обставини невиконання позивачем умов договору поставки №777040516 від 04.05.2016, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД", жодним чином не пов`язані з правовідносинами, які виникли на підставі договору акредитива, про що свідчить, зокрема, неподання позивачем до місцевого господарського суду доказів на підтвердження того, що дії Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" є причиною, а збитки Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" – наслідком таких дій. Крім того, відповідач наголошує на тому, що станом на час укладення договору №777080119 від 08.01.2019 про уступку права вимоги штрафу за укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" договором поставки строк позовної давності за цією вимогою вже сплив, тому невикористання позивачем законних засобів звільнення від виконання фінансових зобов`язань не надає йому права перекладати свої витрати на інших осіб. Відповідач також зауважує на штучності створення позивачем передумов для звернення з позовом у даній справі.
17.12.2020 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу б/н від 14.12.2020 (вх.№3711/20/Д10 від 17.12.2020), в якій останнє з урахуванням поданих в подальшому письмових пояснень зазначає, зокрема, про наявність прямого зв`язку між договором поставки та договором акредитиву, а відтак і причинного зв`язку між незаконним переказом відповідачем коштів та штрафом, нарахованих позивачу покупцем за неповернення суми передоплати.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. від 23.11.2020 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 09.12.2020 справу №916/1329/20 призначено до розгляду на 20.01.2021 об 11:00.
З метою повного та всебічного розгляду апеляційної скарги з забезпеченням принципу змагальності та надання учасникам справи необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи, а також правильного застосування законодавства Південно-західним апеляційним господарським судом у судовому засіданні 20.01.2021 шляхом постановлення протокольної ухвали було оголошено перерву до 10:00 год 17.02.2021 та вирішено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" на рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 у справі №916/1329/20 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній з урахуванням обставин справи для здійснення її своєчасного апеляційного перегляду відповідно до завдань господарського судочинства згідно зі статтею 2 Господарського процесуального кодексу України.
У судовому засіданні 17.02.2021 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" апеляційну скаргу підтримав, представник Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" висловив заперечення проти її задоволення.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 02.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" ("Покупець") та Компанією Qingdao Dayezhongtian Import&Export Co.Ltd ("Продавець") укладено контракт на поставку рослинного масла RM №777042016 (далі – контракт RM №777042016 від 02.05.2016), за умовами пунктів 1.1, 2.5, 4.3 якого Продавець продає, а Покупець купує на умовах CIF Одеса рослинна олія (товар) у кількості 25 метричних тонн з датою відвантаження (остання дата) – 27.05.2016.
Додатком №4 до контракту RM №777042016 від 02.05.2016, який є його невід`ємною частиною, передбачено форму здійснення розрахунку за поставлений контрагентом з Китаю товар у формі акредитиву, який підпорядковується "Уніфікованим звичаям і правилам щодо документарного акредитива" №600 від 01.01.2007.
У пункті 6 вищенаведеного додатку №4 до контракту RM №777042016 від 02.05.2016 узгоджено, що акредитив розкривається проти наступних документів: рахунок-фактура на товар – 3 оригінали; сертифікат якості CIQ – 1 оригінал; коносамент – 3 оригінали і 3 копії; пакувальний лист – 3 оригінали; сертифікат походження – 1 оригінал і 3 копії; сертифікат якості Продавця – 3 оригінали; сертифікат аналізу – 1 оригінал; експортна декларація – сканована копія; сертифікат страхування про страхування перевезення товару на суму 110% вартості товару, в якому бенефіціаром виступає Покупець – 1 оригінал і 1 копія. Всі документи повинні бути викладені англійською мовою та надані банку-емітенту (Публічному акціонерному товариству "Марфін Банк") протягом дії акредитива.
04.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" ("Постачальник") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" ("Покупець") укладено договір поставки №777040516 (далі – договір №777040516 від 04.05.2016), відповідно пунктів 1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується передати у встановлений договором термін товар у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Товар, що поставляється за договором, є сільськогосподарська продукція – соняшникова олія.
Згідно з пунктом 2.2 договору №777040516 від 04.05.2016 загальна кількість соняшникової олії, яка постачається за цим договором, становить 55025 тонн, а загальна вартість даного товару – 988887500 грн. Дата поставки першої партії товару – 25.07.2016.
В силу пункту 3.1 договору №777040516 від 04.05.2016 ціна цього договору складає 988887500 грн, в тому числі ПДВ – 164814583,33 грн.
За умовами пункту 3.2 договору №777040516 від 04.05.2016 спосіб оплати товару Покупцем – безготівковий розрахунок шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. У призначенні платежу має бути вказаний цей договір або відповідний рахунок-фактура.
Сторони домовились, що перша партія у розмірі 25 тонн та вартістю 537500 грн буде без ПДВ, у зв`язку із тим, що Продавець не є платником ПДВ, а друга та подальші партії у кількості 5000 тонн відповідно будуть з ПДВ. Покупець здійснює передоплату Постачальнику за першу партію товару у розмірі 290000 грн, а остаточний розрахунок за першу партію товару в розмірі 247500 грн здійснює протягом 2-х банківських днів після фактичної поставки товару на умовах пункту 4.2 цього договору. Сторони домовились, що друга та подальші партії товару будуть оплачуватись з розрахунку 50% попередньої оплати кожного п`ятого числа поточного місяця та остаточний розрахунок в розмірі 50% після фактичної поставки товару на умовах пункту 4.2 цього договору (пункти 3.3-3.5 договору №777040516 від 04.05.2016).
Пунктами 4.1, 4.2 договору №777040516 від 04.05.2016 визначено, що поставка товару здійснюється партіями. Кількість товару в партії обумовлюється пунктом 2.2 цього договору. Сторони домовились, що товар буде передаватись Покупцю на умовах СРТ, Одеса (Інкотермс-2010).
Відповідно до пункту 6.5 договору №777040516 від 04.05.2016 у випадку непоставки товару або неповернення передоплати в розмірі 290000 грн протягом 5 календарних днів після дати, зазначеної у пункті 2.2 цього договору, Постачальник зобов`язується сплатити Покупцю штраф у розмірі подвійної суми договору.
Згідно з пунктом 8.1 договору №777040516 від 04.05.2016 жодна зі сторін не несе відповідальність перед іншою стороною за невиконання зобов`язань, обумовлене обставинами непереборної сили, включаючи землетруси, повені, пожежі, епідемії, блокаду й інші стихійні лиха.
У пунктах 9.1, 9.2 договору №777040516 від 04.05.2016 узгоджено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання останніми своїх зобов`язань. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.
В подальшому 06.05.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" підписано додаток №1 до договору №777040516 від 04.05.2016, пунктом 2 якого передбачено, що значною умовою вказаного договору є повернення передоплати, зробленої Товариством з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" відповідно до пунктів 3.4 та 3.5 цього договору, у випадку непоставки товару згідно з графіком, відображеним у пункті 2.2 зазначеного договору.
За умовами пункту 3 додатку №1 від 06.05.2016 до договору №777040516 від 04.05.2016 у разі відмови або неможливості поставки товару Товариство з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" повинно повернути всю зроблену їй передоплату за непоставлений об`єм товару. Якщо передоплата за непоставлений товар буде повернута Товариству з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" в повному обсязі, то в такому випадку останнє не буде мати жодних майнових чи немайнових претензій до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" та буде вважати договір №777040516 від 04.05.2016 таким, що виконаний. Сторони домовилися, що у разі неповернення передоплати за непоставлений об`єм товару Товариство з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" підпадає під штрафні санкції згідно з пунктом 6.5 договору №777040516 від 04.05.2016, а також втрачає ділову репутацію перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД".
Відповідно до пункту 8.1 договору №777040516 від 04.05.2016 під поняттям "непереборної сили" сторони розуміють дію виключно стихійних лих, землетрусів, пожеж, повеней. Відповідальність за дії чи бездіяльність своїх других, третіх осіб і т.п., яких сторони цього договору поставки залучають в якості помічників до виконання своїх зобов`язань та які не є сторонами цього договору, несуть самі відповідні сторони цього договору, тобто дії чи бездіяльність других, третіх осіб не є "непереборною силою" у розумінні цього договору, сторони не можуть посилатися на дії чи бездіяльність других, третіх осіб, які не є сторонами цього договору, як на дію "непереборної сили" (пункт 4 додатку №1 від 06.05.2016 до договору №777040516 від 04.05.2016).
На виконання договору №777040516 від 04.05.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" перерахувало на користь позивача передоплату у загальному розмірі 290000 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" за період 01.05.2016-31.05.2016.
05.05.2016 між Публічним акціонерним товариством "Марфін Банк" ("Банк"), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк", та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" ("Боржник") укладено договір про надання документарного акредитива №OIL165001 (далі – договір №OIL165001 від 05.05.2016), відповідно до пунктів 1.1-1.4 якого за даним договором Банк зобов`язується за дорученням Боржника надати документарний безвідкличний акредитив на суму 10250 доларів США на користь Qingdao Dayezhongtian Import&Export Co.Ltd ("Бенефіціар") для забезпечення розрахунків за контрактом RM №777042016 від 02.05.2016. В забезпечення належного виконання своїх зобов`язань за даним договором Боржник розміщує грошове забезпечення (покриття) у розмірі 10250 доларів США на рахунку № НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві "Марфін Банк". Умови акредитиву викладені в додатку №1, який є невід`ємною частиною даного договору. Копія контракту є додатком №3 до даного договору.
В силу пункту 3.1 договору №OIL165001 від 05.05.2016 Банк надає акредитив строком по 30.07.2016 включно, після закінчення якого акредитив втрачає чинність. Оплата по акредитиву проводиться з рахунку, відкритому в Публічному акціонерному товаристві "Марфін Банк", проти документів, представлених у додатку №4 до контракту RM №777042016 від 02.05.2016 у суворій відповідності з умовами акредитива та при суворому дотриманні всіх умов і строків акредитива, що викладені в додатку №1 до договору.
Пунктом 4.1 договору №OIL165001 від 05.05.2016 визначено, що за невиконання або виконання прийнятих на себе зобов`язань за цим договором з порушенням його умов (неналежне виконання) сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством.
Згідно з пунктами 6.2, 6.3 договору №OIL165001 від 05.05.2016 даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань у повному обсязі. Взаємовідносини сторін, які не врегульовані даним договором, регламентуються чинним законодавством України.
В адресованому Публічному акціонерному товариству "Марфін Банк" за адресою: 54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Соборна, 12а повідомленні №2/1 від 21.06.2016 позивач зазначив про те, що отримані від банка бенефеціара документи свідчать про відсутність підстав для перерахування останньому коштів за передбаченим договором №OIL165001 від 05.05.2016 акредитивом. Водночас Товариство з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" зауважило на тому, що грошові кошти, на які банк закупив іноземну валюту (долар США) з метою забезпечення покритого безвідкличного акредитива, є передоплатою позивачу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" за договором №777040516 від 04.05.2016, при цьому акредитивна форма розрахунку за контрактом RM №777042016 від 02.05.2016 була обрана з метою гарантії безпеки цієї передоплати на випадок, якщо бенефеціар з Китаю є шахраєм. Крім того, позивач наголосив на тому, що у разі, якщо Публічне акціонерне товариство "Марфін Банк" відкриє акредитив за отриманими від банка бенефеціара документами, а товар не надійде, то Товариство з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" не зможе повернути вищевказану передоплату, що, в свою чергу, зумовить необхідність сплати позивачем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" значної суми штрафу на підставі договору №777040516 від 04.05.2016. Таким чином, позивач заборонив Публічному акціонерному товариству "Марфін Банк" перераховувати грошові кошти (передоплату від Товариства з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД") за договором №OIL165001 від 05.05.2016.
Будь-які докази направлення/надання позивачем Публічному акціонерному товариству "Марфін Банк" вищенаведеного повідомлення №2/1 від 21.06.2016, як і докази його отримання останнім у матеріалах даної справи відсутні.
Відповідно до складеної відповідачем довідки №12 від 16.07.2020 повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" №2/1 від 21.06.2016 щодо невідкриття акредитиву до канцелярії ЦВ ПАТ "МТБ Банк" (за адресою: 54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Соборна, 12а) не надходило та не реєструвалось.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.11.2017 у справі №916/2789/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 та постановою Верховного Суду від 30.05.2018, задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" до Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк"; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" 211068 грн безпідставно виплачених коштів з акредитива.
В межах розгляду справи №916/2789/16 господарськими судами було встановлено, що 21.06.2016 Публічне акціонерне товариство "Марфін Банк" отримало від банку бенефіціара пакет документів на виплату акредитива, після чого 29.06.2016 відповідачем було перераховано на користь Компанії Qingdao Dayezhongtian Import&Export Co.Ltd грошові кошти у сумі 8200 доларів США в якості оплати Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" за контрактом RM №777042016 від 02.05.2016, між тим відкриття акредитиву банком було здійснено за відсутності повного обсягу документів, передбачених для цього умовами договору №OIL165001 від 05.05.2016.
Рішення Господарського суду Одеської області від 28.11.2017 у справі №916/2789/16 було виконане Публічним акціонерним товариством "Марфін Банк", про що свідчить наявна у матеріалах даної справи копія меморіального ордеру №102 від 22.02.2018 про перерахування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" грошових коштів у розмірі 211068 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" звернулося до позивача з претензією №51502 від 04.08.2016, в якій, посилаючись на прострочення здійснення останнім поставки товару за договором №777040516 від 04.05.2016, вимагало від Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" в строк до 08.08.2016 повернути 290000 грн передоплати та сплатити штраф у розмірі подвійної ціни вказаного договору, а саме: 1977775 грн.
За результатами розгляду вищенаведеної претензії Товариство з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" надало відповідь №7772 від 08.08.2016, в якій зазначило про визнання ним наявності заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" у вигляді неповернутої передоплати та штрафу, а також повідомило про неможливість погашення даного боргу у зв`язку із відсутністю коштів.
08.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" ("Первісний кредитор") та ОСОБА_1 ("Новий кредитор") укладено договір про відступлення права вимоги №777080119 (далі – договір №777080119 від 08.01.2019), відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого за цим договором Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор повністю приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за договором поставки №777040516 від 04.05.2016 (основний договір), укладеним між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" ("Боржник"). За цим договором Новий кредитор повністю одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника належного виконання зобов`язання за основним договором, а саме: зобов`язання сплати штрафу за неповернення в повному обсязі передоплати за непоставлений об`єм товару у сумі 1977775 грн.
У пунктах 5.1, 5.3 договору №777080119 від 08.01.2019 цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Відступлення вимоги згідно з цим договором не тягне за собою ніяких змін умов основного договору.
ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" з вимогою б/н від 28.04.2020 про сплату боргу за договором про відступлення права вимоги №777080119 від 08.01.2019.
В рахунок часткової сплати штрафу позивач перерахував на користь ОСОБА_1 100000 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями №127396 від 29.04.2020 про сплату 63900 грн та №173277 від 30.04.2020 про сплату 36100 грн.
30.04.2020 на адресу Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" надійшла вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" б/н від 30.04.2020, в якій останнє просило в строк до 08.05.2020 (включно) добровільно сплатити на його користь 100000 грн збитків, понесених позивачем у зв`язку зі сплатою останнім ОСОБА_1 , який є новим кредитором, частини штрафу, нарахованого на підставі договору поставки №777040516 від 04.05.2016 у зв`язку з тим, що порушення банком прийнятих на себе зобов`язань за договором №OIL165001 від 05.05.2016 зумовило неможливість повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" передоплати за вищенаведеним договором поставки.
В подальшому під час розгляду даної справи судом першої інстанції в рахунок погашення суми штрафу позивач перерахував на користь ОСОБА_1 грошові кошти у загальній сумі 961404,94 грн, а саме: 20000 грн за платіжним дорученням №1 від 06.05.2020, 47507 грн за платіжним дорученням №2 від 04.06.2020, 5000 грн за платіжним дорученням №3 від 13.05.2020, 46800 грн за платіжним дорученням №3 від 10.06.2020, 15000 грн за платіжним дорученням №4 від 13.05.2020, 46600 грн за платіжним дорученням №4 від 11.06.2020, 8964,16 грн за платіжним дорученням №5 від 13.05.2020, 79997 грн за платіжним дорученням №5 від 18.06.2020, 20000 грн за платіжним дорученням №6 від 15.05.2020, 30500 грн за платіжним дорученням №7 від 18.05.2020, 19300 грн за платіжним дорученням №8 від 18.05.2020, 30000 грн за платіжним дорученням №9 від 18.05.2020, 15000 грн за платіжним дорученням №10 від 20.05.2020, 34300 грн за платіжним дорученням №11 від 21.05.2020, 49186 грн за платіжним дорученням №12 від 22.05.2020, 49000 грн за платіжним дорученням №13 від 25.05.2020, 48950 грн за платіжним дорученням №16 від 25.05.2020, 48490 грн за платіжним дорученням №17 від 26.05.2020, 48820,05 грн за платіжним дорученням №18 від 26.05.2020, 48847,23 грн за платіжним дорученням №19 від 27.05.2020, 48197 грн за платіжним дорученням №20 від 28.05.2020, 48196,50 грн за платіжним дорученням №22 від 28.05.2020, 50000 грн за платіжним дорученням №12153 від 04.05.2020,53000 грн за платіжним дорученням №12986 від 04.05.2020 та 49750 грн за платіжним дорученням №18809 від 05.05.2020.
Сплата Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" на користь ОСОБА_1 штрафу у загальній сумі 1061404,94 грн підтверджується також наявною у матеріалах справи банківською випискою по рахунку позивача за період 29.04.2020-27.07.2020.
Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 1061404,94 грн збитків, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" у зв`язку зі сплатою останнім на користь ОСОБА_1 частини штрафу, нарахованого на підставі договору №777040516 від 04.05.2016.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з недоведеності позивачем причинного зв`язку між протиправною поведінкою Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк", яка полягає у неналежному виконанні прийнятих на себе зобов`язань за договором №OIL165001 від 05.05.2016, та сплатою Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" штрафу за неналежне виконання своїх зобов`язань за договором №777040516 від 04.05.2016, що зумовлює відсутність складу правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).
В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України унормовано, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як зазначалося вище, 04.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" укладено договір поставки №777040516, між тим передбачений даним договором товар позивач у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" не передав, а  сплачену останнім на виконання вказаного правочину передоплату у сумі 290000 грн протягом 5 календарних днів після запланованої дати поставки не повернув, що в силу умов пункту 6.5 вищенаведеного договору стало підставою для нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" штрафу.
З наявних у матеріалах справи платіжних доручень та банківської виписки по рахунку позивача за період 29.04.2020-27.07.2020 вбачається, що останній сплатив на користь ОСОБА_1 , який на підставі укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" договору №777080119 від 08.01.2019 набув право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" за зазначеним вище договором поставки №777040516 від 04.05.2016, штраф у загальній сумі 1061404,94 грн.
В обґрунтування позовних вимог у даній справі позивач посилається на те, що вказана сума грошових коштів (1061404,94 грн), яка була сплачена ним на користь ОСОБА_1 , є збитками, понесеними Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" у зв`язку з тим, що порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором №OIL165001 від 05.05.2016 зумовило неможливість повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" передоплати за договором поставки №777040516 від 04.05.2016.
Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність – обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення.
Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17.
Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду – на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.
З огляду на викладене, у даному спорі не підлягає доведенню встановлений рішенням Господарського суду Одеської області від 28.11.2017 у справі №916/2789/16, яке набрало законної сили, факт відкриття Публічним акціонерним товариством "МТБ Банк", яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк", акредитиву за відсутності повного обсягу документів, передбачених для цього умовами укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" договору №OIL165001 від 05.05.2016.
Між тим колегія суддів вбачає, що ані в договорі №OIL165001 від 05.05.2016, ані в наявному у матеріалах справи листуванні сторін з приводу виконання вказаного договору не міститься будь-яких зауважень або застережень стосовно того, що даний договір про надання документарного акредитива укладено з метою забезпечення отриманої позивачем від Товариства з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" суми передоплати. Не встановлено будь-якого взаємозв`язку між виконанням відповідачем договору №OIL165001 від 05.05.2016 та зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" за договором №777040516 від 04.05.2016 і в чинних судових рішеннях, ухвалених у справі №916/2789/16.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Посилання позивача на повідомлення №2/1 від 21.06.2016, яке адресоване Публічному акціонерному товариству "Марфін Банк" та в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" забороняє банку перераховувати грошові кошти (передоплату від Товариства з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД") за договором №OIL165001 від 05.05.2016, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки жодні докази на підтвердження направлення/надання вказаного повідомлення відповідачу у матеріалах даної справи відсутні, а факт отримання останнього Публічним акціонерним товариством "МТБ Банк" заперечується. При цьому апеляційним господарським судом враховується, що на інших поданих позивачем до суду першої інстанції зверненнях Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" до Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" (зокрема, на вимозі б/н від 30.04.2020) проставлено реєстраційний штамп відповідача із зазначенням вхідного номера та дати надходження документа, у той час як повідомлення №2/1 від 21.06.2016 таких відміток не містить.
Наявне у матеріалах справи свіфт-листування між відповідачем та банком бенефіціара жодним чином не підтверджує факт отримання Публічним акціонерним товариством "МТБ Банк" повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп"№2/1 від 21.06.2016 та не є доказом обізнаності відповідача про його існування або зміст.
Крім того, вищенаведене повідомлення №2/1 датовано 21.06.2016, тобто останнє існувало станом на час розгляду справи №916/2789/16, проте зазначений документ господарськими судами в межах розгляду вказаної справи не досліджувався та не оцінювався, а доводи щодо висловлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" заборони на відкриття акредитива у зв`язку з потенційним нарахуванням Товариством з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" значної суми штрафу на підставі договору №777040516 від 04.05.2016 позивачем у справі №916/2789/16 не заявлялись, про що свідчить зміст ухвалених у цій справі чинних судових рішень.
Суд апеляційної інстанції також зауважує на тому, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" та Компанією Qingdao Dayezhongtian Import&Export Co.Ltd контракт RM №777042016 від 02.05.2016 не містить будь-яких положень стосовно того, що придбана позивачем на підставі цього контракту рослинна олія в подальшому буде поставлена останнім Товариству з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД", а укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" договір №777040516 від 04.05.2016 – застережень про те, що за цим договором поставлятиметься олія, придбана позивачем у Компанії Qingdao Dayezhongtian Import&Export Co.Ltd.
Водночас колегія суддів враховує, що за контрактом RM №777042016 від 02.05.2016 позивач узгодив одноразове придбання ним товару лише у кількості 25 тонн, у той час як на підставі договору №777040516 від 04.05.2016 останній зобов`язався відповідно до узгодженого графіку, тобто систематично, поставляти Товариству з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" товар, загальна кількість якого становить 55025 тонн, при цьому показники якості товару за вищезазначеними правочинами різняться.
Отже, позивач на власний ризик уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" договір №777040516 від 04.05.2016 на поставку 55025 тонн соняшникової олії на загальну суму 988887500 грн, додаткова угода до якого передбачає відповідальність постачальника (позивача) за прострочення здійснення поставки.
В силу статті 42 Господарського кодексу України підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання самостійно, на власний ризик і майнові втрати від такої діяльності, обумовлені договірними зобов`язаннями сторін, не можуть покладатися на іншу особу за самим лише фактом їх понесення.
З огляду на викладене, а також беручи до уваги незазначення у контракті RM №777042016 від 02.05.2016 та в договорі №777040516 від 04.05.2016 будь-яких ознак, які б дозволяли встановити факт того, що позивач зобов`язався поставити Товариству з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" саме той товар (в тій самій кількості, за   тими ж самими характеристиками), що був придбаний у Компанії Qingdao Dayezhongtian Import&Export Co.Ltd, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про недоведеність Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" зв`язку між зобов`язаннями з поставки за договором №777040516 від 04.05.2016 та зобов`язаннями Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" за договором про надання документального акредитива №OIL165001 від 05.05.2016, укладеним для забезпечення розрахунків за контрактом RM №777042016 від 02.05.2016.
Враховується колегією суддів і те, що на час як пред`явлення вимоги ОСОБА_1 про сплату штрафу, так і на час виконання вимоги останнього, вже сплив строк позовної давності за цією вимогою, передбачений пунктом 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України. Законні засоби звільнення від сплати неустойки позивачем використані не були, при цьому останнім без заперечень було перераховано новому кредитору суму штрафу, що перевищує навіть загальну ціну договору поставки №777040516 від 04.05.2016.
За приписами частин першої-третьої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Відповідно до частини першої статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка, 2) збитки, 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, 4) вина боржника.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Відсутність хоча б одного із зазначених елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.
Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Отже, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань і причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення зобов`язань. Відповідачу, в свою чергу, потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.
Таким чином, з огляду на недоведеність позивачем причинного зв`язку між протиправною поведінкою Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк", що полягає у неналежному виконанні прийнятих на себе зобов`язань за договором №OIL165001 від 05.05.2016, та сплатою Товариством з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" штрафу за неналежне виконання своїх зобов`язань за договором №777040516 від 04.05.2016, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність складу правопорушення та, як наслідок, наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.
Доводи Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" щодо сумнівів у намірах та можливості позивача і Товариства з обмеженою відповідальністю "Механика-ТД" виконувати умови укладеного між ними договору №777040516 від 04.05.2016, як і твердження апелянта щодо спростування цих доводів, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки, беручи до уваги встановлений судом факт відсутності складу правопорушення, останні не мають правового значення для вирішення даного спору по суті.
Суд апеляційної інстанції погоджується з аргументом скаржника щодо помилковості зазначення місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні про те, що договором №777040516 від 04.05.2016 не передбачено здійснення повернення передоплати у випадку непоставлення товару, між тим, враховуючи те, що раніше у вказаному рішенні суд першої інстанції послався на узгодження у пункті 2 додатку №1 до договору №777040516 від 04.05.2016 умови про повернення передоплати, зазначена вказівка суду щодо відсутності положень про повернення передоплати є опискою, яка в силу положень статті 243 Господарського процесуального кодексу України може бути виправлена місцевим господарським судом з власної ініціативи або за заявою учасників справи. Крім того, наявність вищенаведеного помилкового посилання не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки останнє не вплинуло на правильність прийнятого судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю причинного зв`язку між діями відповідача та сплатою позивачем штрафу.
За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.
Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 07.10.2020 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона Групп" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2020 у справі №916/1329/20 – без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Біона Групп".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 22.02.2021.

Головуючий суддя                                                                       С.В. Таран

Суддя                                                                                           Л.О. Будішевська

Суддя                                                                                           Л.В. Поліщук