Постанова
Іменем України 
04 лютого 2021 року
м. Київ
Справа № 953/21593/19
Провадження № 51 – 5619 км 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
за участю: 
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 , 
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12019220490004396 від 30 вересня 2019 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Харківської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 1 КК України, 
за касаційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від                  20 серпня 2020 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року задоволено клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_8 , на підставі ст. 48 КК України звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 1 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки, а кримінальне провадження відносно неї за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 1 КК України закрито.
Відповідно до ухвали суду ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 29 вересня 2019 року приблизно о 20 годині ОСОБА_6 , знаходячись на першому поверсі ТРЦ «Дафі», що за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 9 в магазині «Pull&Bear», де здійснює свою торгівельну діяльність ТОВ «ПУЛ ЕНД БЕА УКРАЇНА» маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно – небезпечні наслідки своїх дій і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає та відсутністю поруч інших осіб, які б могли завадити їй у вчиненні злочину, таємно шляхом вільного доступу взяла з торгівельного стелажу нові товари, що належать ТОВ «ПУЛ ЕНД БЕА УКРАЇНА», а саме: светр жіночий вартістю 719,20 грн та жіночі джинсові штани вартістю 599,20 грн, після чого за допомогою невстановленого предмету, який заздалегідь принесла із собою, відірвала магнітні захисти, залишивши їх в примірочній. Після вказаних дій, зазначені речі ОСОБА_6 сховала до свого рюкзаку, пройшла лінію кас та антикрадіжних воріт, не сплативши кошти за товар, який знаходився схованим при ній, тим самим виконавши всі дії, які вважала за необхідне для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, оскільки вона була затримана співробітниками служби охорони після проходження нею антикрадіжних воріт біля виходу з магазину.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишено без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала та короткий зміст поданих заперечень
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись не неправильне застосування судом першої інстанції ст. 48 КК України та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвали судів обох інстанцій щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. На думку прокурора, суди дійшли до помилкового висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_6 ст. 48 КК України, оскільки усі перелічені судами обставини не свідчать про те, що в ході досудового розслідування та судового розгляду обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилася таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення ОСОБА_6 нового тотожного або однорідного злочину.  
В запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 – адвокат        ОСОБА_8 вказує на безпідставність її доводів та просить залишити її без задоволення, а ухвали попередніх інстанцій – без зміни.
Від інших учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу прокурора не надходило. 
Позиції учасників судового провадження 
В судовому засіданні прокурор вважала касаційну скаргу обґрунтованою і просила її задовольнити. 
Мотиви Суду 
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.   
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 та правильність кваліфікації її дій за              ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 1 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.  
За змістом статті 48 КК України в редакції, яка діяла станом на 28 січня 2020 року  - день постановлення ухвали судом першої інстанції, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Вказана норма передбачає дві окремі самостійні умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки – коли вчинене особою діяння втратило ознаки суспільної небезпечності, або коли ця особа перестала бути суспільно небезпечною.  
Особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу. 
При цьому збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про можливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого                 ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 1 КК України, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки, судом першої інстанції зроблено на підставі заявленого захисником обвинуваченої ОСОБА_6 – адвокатом ОСОБА_8 відповідного клопотання з урахуванням позицій учасників провадження, та з дослідженням даних про особу обвинуваченої, зокрема того, що ОСОБА_6 є молодою особою, позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнала вину, щиро розкаялася та активно сприяла розкриттю злочину. 
При цьому судом першої інстанції враховано наявність обставин того, що ОСОБА_6 змінила умови своєї життєдіяльності, які позитивно і суттєво вплинули на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінально караних діянь в майбутньому, а вчинене нею діяння внаслідок зміни обстановки втратило суспільну небезпечність на час розгляду справи. Такими обставинами зокрема визнані: сумлінна праця ОСОБА_6 в іноземному підприємстві «DONG YANG ЕLЕCTRONICS» на посаді оператора, допомога матері, яка самостійно виховує двох її неповнолітніх сестер, після вчинення злочину до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягалась, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.  
Врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції, діючи в межах своїх повноважень, та з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законів дійшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування у даному випадку інституту звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки, про що у судовому рішенні навів докладні мотиви. 
Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, аналогічну за змістом до його касаційної скарги, на ухвалу суду першої інстанції, проаналізував викладені в ній доводи, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими. Зазначив апеляційний суд про те, що прокурор в своїй апеляційній скарзі не навів жодної обставини, яка б ставила під сумнів виключно позитивні відомості про особу обвинуваченої ОСОБА_6 . Не погодилася колегія суддів і з твердженням прокурора про те, що офіційне працевлаштування обвинуваченої не є зміною обстановки, належним чином мотивувавши своє рішення. 
Зокрема, апеляційний суд зазначив, що відповідно до обвинувального акту та обставин встановлених судом 29 вересня 2019 року ОСОБА_6 з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, при цьому станом на 29 вересня 2019 року обвинувачена була звільнена з попереднього місця роботи, що підтверджується трудовою книжкою (а.п. 48-49) і зміна обстановки в даному конкретному випадку саме і полягає в тому, що внаслідок офіційного працевлаштування обвинувачена отримала офіційні джерела доходів і внаслідок чого, на думку суду, перестала бути суспільно- небезпечною.
Доводи прокурора про відсутність доказів того, що ОСОБА_6 допомагає своїй сім`ї, які є аналогічні доводам касаційної скарги прокурора, також не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді, оскільки в матеріалах кримінального провадження містяться відомості про склад сім`ї обвинуваченої, довідка з місця роботи. Крім того ОСОБА_6 в суді надала показання, що її сім`я має незадовільний матеріальний стан, у зв`язку з чим вона і працевлаштувалася в іноземній компанії, щоб допомагати сім`ї.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги, скасування ухвал судів та призначення нового розгляду в суді першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - ОСОБА_7 - без задоволення. 
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 | ОСОБА_2 | ОСОБА_3