ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року	Львів	Справа № 460/8364/20 пров. № А/857/3260/21	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                 Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом у складі головуючого судді Недашківської К.М., повне судове рішення складено 02.12.2020) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про визнання протиправною та скасування постанови,-

                                                    ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 63253902 від 08.10.2020, винесену на підставі виконавчого напису №19411 від 21.08.2020 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 стало відомо про винесення приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 63253902 від 08.10.2020, за якою позивач є боржником. Позивач вказує, що приватний виконавець не мав правових підстав для відкриття виконавчого провадження, оскільки боржник ніколи не був зареєстрований та не проживав у місті Києві. В порушення норм статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець відкрив виконавче провадження не за зареєстрованим місцем проживання чи фактичного проживання боржника, що свідчить про протиправність такої постанови. Просив позов задоволити.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про відкриття виконавчого провадження від 08 жовтня 2020 року ВП №63253902.
Рішення суду першої інстанції оскаржив Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.10.2020 ВП №63253902, яка містить наступну інформацію: назва документу – виконавчий напис №19411 виданий 21.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем; про – «стягнути з боржника, яким є: ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 19393,65 грн.; боржник – ОСОБА_1 ; стягувач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»; документ вступив у законну силу (набрав чинності) – 21.08.2020 .
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі – Закон України №1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України №1404-VIII, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.
Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно частини 3 статті 26 Закону України №1404-VIII у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника – фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. 
Частиною 2 статті 24 Закону України №1404-VIII врегульовано, що виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі – Закон України №1403-VIII).
Згідно частини 2 статті 25 Закону України №1403-VIII приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Таким чином, приватний виконавець приймає виконавчий документ та відкриває виконавче провадження з метою його примусового виконання виключно за такої умови: якщо місце проживання, перебування боржника – фізичної особи та місцезнаходження боржника – юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому такий приватний виконавець здійснює діяльність та, відповідно, на яку розповсюджуються компетенція цього приватного виконавця.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 23 Закону України №1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Апеляційним судом встановлено, що виконавчим округом приватного виконавця Малкової Марії Вікторівни є місто Київ.
Як вбачається з копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 його зареєстрованим місцем проживання є – АДРЕСА_1 , що також вбачається зі змісту Довідки про реєстрацію місця проживання особи №673.
Позивач також вказує, що він фактично проживає в орендованій квартирі згідно Договорів оренди квартири за адресою: АДРЕСА_2 . 
В оскаржуваній Постанові про відкриття виконавчого провадження від 08.10.2020 зазначено про адресу боржника – ОСОБА_1 – АДРЕСА_3 . 
Виконавче провадження №63253902 відкрите на підставі Заяви стягувача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» від 29.09.2020, в якій останній просив приватного виконавця здійснити примусове виконання рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, зазначивши адресу боржника – АДРЕСА_1 та адресу – АДРЕСА_3 .
Як вбачається з виконавчого документу, за яким відкрито виконавче провадження №63253902 – Виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 21.08.2020, де зазначена адреса боржника – ОСОБА_1 – АДРЕСА_1 та адресу – АДРЕСА_3 .
Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, що Виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 21.08.2020, де зазначена адреса фактичного проживання боржника – АДРЕСА_3 , не оскаржується позивачем, а тому приватний виконавець мав усі правові підстави для відкриття виконавчого провадження в межах свого виконавчого округу. 
Разом з тим, матеріали виконавчого провадження містять не лише заяву стягувача про відкриття виконавчого провадження та Виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 21.08.2020, де зазначена адреса фактичного проживання боржника – АДРЕСА_3 , а й копії договорів з банківською установою, зі змісту яких вбачається, що єдиною адресою місця реєстрації позивача є: АДРЕСА_1 ; у даних договорах також міститься зазначення про адресу поштову: АДРЕСА_4 . 
У договорах з банківською установою щодо надання кредиту міститься посилання на адреси боржника саме у місті Рівному, будь-які докази на підтвердження того, що станом на момент прийняття оскаржуваної Постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.10.2020 місце зареєстрованого проживання чи перебування позивача було в місті Києві, відповідачем не надано. 
Відтак місце проживання/реєстрації боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Малкова Марія Вікторівна здійснює діяльність.
Пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України №1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю, а тому у даному випадку приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пред`явленням його не за місцем виконання, чого у даному випадку зроблено не було.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:                    

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року у справі №460/8364/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 31.03.2021