Єдиний унікальний номер 229/3792/20 
Номер провадження 22-ц/804/763/21        

Єдиний унікальний номер 229/3792/20                          Головуючий у 1 інстанції Лебеженко В.О.
Номер провадження 22-ц/804/763/21                                                              Доповідач Агєєв О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року                                                                                                         м. Бахмут 

Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді                                                         Агєєва О.В.,
суддів                                                               Папоян В.В., Мальованого Ю.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 229/3792/20 за позовом акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача акціонерного товариства «Акцент - Банк» на заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 18 грудня 2020 року, ухваленого у складі судді Лебеженко В.О., - 

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2020 року до Дружківського міського суду Донецької області з позовом звернулось акціонерне товариство «Акцент - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 30 вересня 2018 року відповідач – ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк з метою укладення кредитного договору №SAMABWFC00001742929 та отримання кредитної картки. На підставі даної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідно до п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити, зменшити, збільшити або анулювати кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого Банком.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ними та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг додаються до позовної заяви. 
АТ «А-Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору.
Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. 
У зв`язку з зазначеними порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 07 липня 2020 року має заборгованість – 21008,89 грн., яка складається з наступного: 13956,90 грн. – заборгованість за кредитом; 7051,99 грн. – заборгованість по відсоткам. 
Просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21008,89 грн. за кредитним договором № SAMABWFC00001742929 від 30 вересня 2018 року та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. 

Заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 18 грудня 2020 року позов задоволений частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC00001742929 від 30 вересня 2018 року станом на 07 липня 2020 у сумі 13956 (тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 90 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Акцент-Банк" судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1396 (одна тисяча триста дев`яносто шість) грн. 42 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Задовольняючи позов частково, суд керувався тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконував умови кредитного договору, чим порушив законні права позивача на отримання кредиту, які підлягають захисту у судовому порядку шляхом стягнення заборгованості за кредитом 13956 грн. 90 коп. Підстави для стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами відсутні, оскільки позивач не довів факт укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов і доданий до нього розрахунок заборгованості за кредитним договором.

На вказане рішення акціонерного товариства «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам та ухвалите нове рішення про задоволення цих позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував факт укладення сторонами договору-приєднання, складовою якого є Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку. Безпідставно врахував правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17); під час ухвалення рішення неправильно застосував статті 1048 та 1054 ЦК України, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні заборгованості за процентами за користування кредитними коштами.
Крім того, позивач посилається на правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 09.07.2018 по справі № 202/19403/13-ц; від 18.04.2018 по справі № 705/6051/15-ц; від 14.02.2018 по справі № 265/7652/15-ц.

На час перегляду справи судом апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Визначена позивачем у позові ціна позову складає 21008,89 грн., менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи, оскільки ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в оскаржуваній частині судового рішення і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.
В апеляційній скарзі позивач оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків.
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту позивачем не оскаржується, а тому апеляційний суд не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 30 вересня 2018 року між акціонерним товариством «Акцент-Банк», та відповідачем укладено кредитний договір №SAMABWFC00001742929 від 30.09.2018, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифу користування кредитною карткою «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк».
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за  вказаним договором № SAMABWFC00001742929 від 30.09.2018 року станом на 21008,89 грн., яка складається з наступного: 13956,90 грн. – заборгованість за кредитом; 7051,99 грн. – заборгованість по відсоткам.
У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг; а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Акцент-Банк», суд першої інстанції виходив з того, що анкета-заява, яка підписана відповідачем, не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру процентів за користування кредитом, виду кредитної картки, тому стягненню підлягає тіло кредиту. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами суд виходив з того, що в заяві позичальника процентна ставка не зазначена, тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору банком дотримано вимоги про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. 

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може з наступних підстав.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а відповідно до вимог частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно зазначив, що з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 13956,90 грн.
Однак, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови позивачу в задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
В паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 30 вересня 2018 року який підписаний відповідачем встановлена базова процента ставка 3,9% на місяць, що загалом на рік становить 46,8% (а.с.7).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № SAMABWFC00001742929 від 30.09.2018 року проценти за користування грошовими коштами банк нараховував за ставкою 46,8% в період з 02 жовтня 2018 року по 30 червня 2020 року (а.с.5).
Крім того, колегія суддів виходить з того, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Відповідно до паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 30 вересня 2018 року, наданого позивачем, за вказаним кредитним договором № SAMABWFC00001742929 від 30.09.2018 року, ОСОБА_1 була надана кредитна картка «Універсальна», строк кредитування визначений в 240 місяців (а.с.7).
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимоги щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами та стягнути з відповідача проценти із визначенням розміру заборгованості, виходячи із узгодженої сторонами базової процентної ставки 46,8% річних з 02 жовтня 2018 року по 30 червня 2020 року (згідно наданого позивачем розрахунку а.с.5).
При цьому, в зв`язку з пред`явленням до позичальника вимоги, припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після звернення до суду з даним позовом.
Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318 цс 18, відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
З позовом банк звернувся до суду 18 серпня 2020 року, зазначивши в позиві про стягнення процентів за користування кредитом станом на 07 липня 2020 року, однак надавши розрахунок заборгованості до 30 червня 2020 року (а.с.5). Іншого розрахунку (станом на 07.07.20р.) позивачем суду не надано.
Таким чином, виходячи з наданого банком розрахунку, кількість днів прострочення сплати заборгованості за користування грошовими коштами за період з 02 жовтня 2018 року по 30 червня 2020 року становить 637 днів.
Заборгованість за тілом кредиту станом на липень 2020 року згідно наданого розрахунку склала 13956,90 грн.
Отже, розмір заборгованості за процентами за вказаний період складає 3691,45 грн. (13956,90 грн. х 46,8%) / 360 х 637 днів.
Таким чином, за період з 02 жовтня 2018 року по 30 червня 2020 року загальна заборгованість за процентами за користування кредитом становить 3691,45 грн.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд доходить висновку, що судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за процентами за період з 02 жовтня 2018 року по 30 червня 2020 року в сумі 3691,45 грн.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Акцент-Банк», з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ «Акцент-Банк» понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 1765,68 грн. З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір, пов`язаний з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в сумі 2648,52 грн. Отже, всього з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір у сумі 4414,20 грн.

Відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як справа є малозначною, ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк»  задовольнити частково.
Заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 18 грудня 2020 року в частині відмови в стягненні з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк»  заборгованості за процентами за користування кредитом скасувати та в частині стягнення судового збору змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,  ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» (юридична адреса: 49074, м.Дніпро, вул.Батумська 11, ЄДРПОУ 14360080) заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 02 жовтня 2018 року по 30 червня 2020 року в сумі 3691,45  грн. (три тисячі шістсот дев`яносто одна) грн. 45 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції в розмірі 1765,68 грн. та переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2648,52 грн., а разом 4414,20 (чоти тисячі чотирнадцять) грн. 20 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 01 березня 2021 року.

Судді: