Справа № 761/142/21	 	 	 	Головуючий у 1 інстанції Сидоров Є.В.	
Провадження № 33/824/1186/2021	 	 	 	Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.	

 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
            ___________________________________________________________________
 
                                                        П О С Т А Н О В А
                                                           іменем України
 
16 лютого 2021 року                                                           м. Київ 
 
Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.01.2021 року, якою 
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщів Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою:                                АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 7 діб, -
                                                         В С Т А Н О В И В:
Згідно постанови, 11.01.2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 21.11.2020 серії ВАБ                            № 18№379449, відповідно до якого, 21 листопада 2020 року о 16 год. 00 хв. по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , вдарив декілька разів у область голови та обличчя свою тещу - ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство фізичного характеру.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.01.2021 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1                                ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 7 діб.
Не погоджуючись з даною постановою,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,                     в якій просить постанову суду змінити та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у випадку встановлення підстав для визнання адміністративного правопорушення малозначним, застосувати диспозицію ст. 22 КУпАП. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає,                    що він визнав себе винним, щиро розкаявся у вчиненому, при цьому вказує, що потерпілій не заподіяно шкоди, адміністративне правопорушення вчинено за сімейних обставин. Вважає, що судом не було взято до уваги його пояснення, де він зазначив, що ініціатором конфлікту є сама потерпіла ОСОБА_3 , яка зі смертю свого чоловіка та внаслідок свого похилого віку стала більш роздратованою до навколишньої обстановки та більш вимогливою до своєї дочки - його дружини, яку він всіляко намагається захистити, саме тому вказує, що правопорушення вчинено при збігу сімейних обставин та не несе суспільної небезпеки для оточуючих. Вказує, що дане правопорушення вчинено вперше,                 за місцем роботи характеризується в найкращих якостях, своєю працею приносить користь суспільству, є джерелом доходу для своєї сім`ї, виховує двох підлітків та зазначає, що він сам не створює суспільної небезпеки для оточуючих. Вважає, що суд неправомірно притягнув його до відповідальності у вигляді адміністративного арешту, оскільки даний вид відповідальності застосовується у виняткових випадках, санкція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є альтернативною, а характер вчиненого не містить виняткових обставин, які б давали підстави для зазначеного виду адміністративного стягнення
Заслухавши доповідь судді, пояснення  ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Разом з тим, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинене ним адміністративне правопорушення, суддя не врахував вимог закону та обставин, на які посилається у своїй скарзі апелянт, та прийшов до рішення про накладення на порушника адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту строком сім діб.
Оскаржувана постанова в частині накладеного стягнення не може бути визнана законною, обґрунтованою та такою, що в повній мірі відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, яка визначає загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення,                   з огляду на таке.
Допитаний в судовому засіданні під час апеляційного перегляду справи                           ОСОБА_1 підтвердив викладені в апеляційній скарзі доводи та зазначив, що ОСОБА_2 приходиться йому тещею, яка зловживає алкогольними напоями та постійно провокує конфлікт на побутовому рівні.
Допитана в судовому засідання апеляційної інстанції за клопотанням                      ОСОБА_1 - ОСОБА_4 зазначила, що вона є дружиною ОСОБА_1                   та дочкою ОСОБА_2 , вказала, що між нею її чоловіком та ОСОБА_2 виникають конфлікти. В силу свого поважного віку іноді веде себе не дуже адекватно, крім того зловживає алкогольними напоями, що також впливає на її емоційний стан,                      та саме за таких обставин вона сама провокує конфлікти.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Призначаючи  ОСОБА_1 найсуворіше за видом стягнення, в максимальному розмірі, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, місцевий суд не врахував інші альтернативні санкції та не мотивував свій висновок.
З матеріалів справи вбачається, що на час складання протоколу ОСОБА_1 вперше притягувався до адміністративної відповідальності, а також враховуючи надані ним та свідком ОСОБА_4 пояснення в судовому засіданні, оцінюючи причини, які передували виниклому конфлікту та ступінь вини ОСОБА_1 , особу самої потерпілої, наявність обставин, на які останній посилається у своїй апеляційній скарзі,                 а саме: визнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, щире розкаяння у скоєному, що, відповідно до вимог ст. 34 КУпАП, є обставиною, яка пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, його сімейний стан; наявність на утриманні неповнолітніх дітей; а також відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, суд апеляційної інстанції вважає за можливе змінити постанову судді в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, замість адміністративного арешту, тим самим задовольнивши подану ним апеляційну скаргу.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                           П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від  14.01.2021 року  щодо ОСОБА_1 змінити в частині накладеного стягнення ст. 173-2 КУпАП, а саме на штраф в розмірі  десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

   Суддя 
Київського апеляційного суду                                                        Ю.В.Семенцов