Справа № 752/13129/16-ц                                                                                         Головуючий в суді І інстанції Плахотнюк К. Г. 
Провадження № 22-ц/824/2215/2021                                                                      Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(у порядку письмового провадження)
 
11 лютого 2021 року                                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Поливач Л.Д.,-
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Голосіївська районна рада міста Києва в особі Комісії з припинення Голосіївської районної ради міста Києва, комунальне підприємство «Голосіїво-будінвест» про зобов`язання вчинити певні дії,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 752/18565/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Голосіївської районної в м. Києві ради, комунального підприємства «Голосіїво-будінвест» про визнання недійсним інвестиційного контракту.
Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, посилається зокрема на те, що відповідно до ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі лише  виключно у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, однак у даному випадку така неможливість розгляду цієї справи не встановлена, крім того при постановленні оскаржуваної ухвали суд залишив поза увагою предмет судового розгляду, через що вважає її незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
У свою чергу, представник ОСОБА_2 - адвокат Самофалова О. Ю. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апелянта.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів  ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів, вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, вважає необхідним залишити її без задовольнити з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції, врахувавши висновки і вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 07 серпня 2019, виходив з того, що дану справу неможливо розглянути до вирішення справи № 752/18565/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Голосіївської районної в м. Києві ради, КП «Голосіїво-будінвест» про визнання недійсним інвестиційного контракту від 18 листопада 2005 року № 97, оскільки судове рішення у справі № 752/18565/17 буде мати преюдиційне значення для вирішення цієї справи.
  Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває справа № 752/13129/16-ц за позовом ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії, а саме звільнити незаконно зайняту територію мансардного поверху площею 1 000 кв. м., відновити за власні кошти прохід з першого поверху на мансардний поверх квартири АДРЕСА_1 та звільнити самовільно зайняту територію мансардного поверху цього будинку.
Позов мотивованим тим, що відповідачка ОСОБА_1 самовільно зайняла приміщення мансардного поверху будинку АДРЕСА_1 , встановила  залізобетонні конструкції, заблокувала прохід з належної позивачці квартири АДРЕСА_1 на мансардне приміщення, інвестором якого вона є, тому у зв`язку з такими діями відповідачки ОСОБА_2 позивачка позбавлена можливості виконувати умови інвестиційного контракту та проводити будівельні роботи з реконструкції мансардного приміщення.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2019 року касаційне провадження у цій справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом справи № 752/18565/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Голосіївської районної в м. Києві ради, комунального підприємства «Голосіїво-будінвест» про визнання недійсним інвестиційного контракту, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року.
Постановою Верховного Суду від 15 травня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року скасовано, а справу № 752/18565/17 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року касаційне провадження у справі № 752/13129/16-ц за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Голосіївська районна рада м. Києва в особі комісії з припинення Голосіївської районної ради м. Києва, комунальне підприємство «Голосіїво-будінвест», про зобов`язання звільнити незаконну зайняту територію мансардного поверху за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року поновлено.
Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Приймаючи вказану постанову, Верховний Суд зазначив, що ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції не звернули уваги на той факт, що в Голосіївському районному суді міста Києва розглядається цивільна справа № 752/18565/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Голосіївської районної в м. Києві ради, КП «Голосіїво-будінвест» про визнання недійсним інвестиційного контракту від 18 листопада 2005 року № 97 про переобладнання горища житлового будинку АДРЕСА_1 та заміни даху на мансардний поверх, і рішення у цій справі матиме преюдиційне значення для правильного вирішення спірних правовідносин у даній справі, 
У подальшому, представник відповідачки ОСОБА_2 - Самофалова О. Ю. заявила клопотання про зупинення провадження у даній справі, посилаючись на те, що заявлений у цій справі предмет спору не може бути вирішеним до розгляду Голосіївським районним судом м. Києва справи № 752/18565/17, судове рішення в якій може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії.
Пунктом 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду, і, передбачити усунення яких неможливо. Єдиною підставою для зупинення провадження у справі до вирішення іншої судової справи є саме неможливість її розгляду без встановлення певних обставин в іншому провадженні.
Згідно з роз`ясненнями , що містяться  в пункті 33 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування судом  норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»  визначаючи наявність передбачених  ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між двома справами, що розглядаються, має існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, а факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевий суд, дослідивши обставини справи, врахувавши висновки і вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 07 серпня 2019 року, обгрунтовано виходив з того, що рішення суду у справі № 752/18565/17 за позовом ОСОБА_2 про визнання недійсним інвестиційного контракту № 97 від 18 листопада 2005 року на підставі частини четвертої статті 82 ЦПК України матиме преюдиційне значення для правильного вирішення спірних правовідносин у даній справі. 
Доводи апелянта про те, що місцевий суд безпідставно послався на об`єктивну неможливість розгляду даної справи до розгляду справи № 752/18565/17, оскільки зібрані докази у справі дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду, колегія суддів відхиляє, оскільки неможливість розгляду даної справи до ухвалення судового рішення у справі № 752/18565/17 встановлено зокрема Верховним Судом у постанові від 07 серпня 2019 року, вказівки якого є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                              Судді: