П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/1727/20	

Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
рішення суду першої інстанції прийнято у
м. Миколаїв, 29 вересня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача:                                                            Танасогло Т.М.
суддів:                                                                      Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

секретар судового засідання                                        Колесніков-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський тепловозоремонтний завод» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.04.2020 року № 00004980508,-
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський тепловозоремонтний завод» (надалі – Товариство або позивач) звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в я кому з урахуванням заяви (т. 4 а.с. 55-59), просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області (надалі – Управління або відповідач) № 00004980508 від 24.04.2020, яким позивачу було визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 12 767 667 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 6 383 833,50 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що відповідач під час перевірки не врахував певні первинні документи, що призвело до хибних висновків. На думку позивача, висновки Управління щодо встановлених порушень ґрунтуються лише на висновках актів про неможливість проведення перевірок контрагентів позивача, при цьому обставини конкретних правочинів під час перевірки не встановлювались, а факти безтоварності відповідних правочинів не перевірялись в інший спосіб.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, позов ТОВ «Миколаївський тепловозоремонтний завод» задоволено.
Визнано протиправним та скасовано прийняте 24.04.2020 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області податкове повідомлення-рішення № 00004980508.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області подано до суду апеляційну скаргу, у якій зазначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні вказаного вище судового рішення, у зв`язку із чим вказане рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення не містить посилання на жоден первинний документ. Отже, судом не досліджено фактичного руху активів, ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операцій й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг). Позов не містить конкретних обставин здійснення господарських операцій, позивачем ані до перевірки, ані до суду не надано ряду первинних документів, з яких би вбачався рух придбаних товарно-матеріальних цінностей по підприємству (використання у власній господарській діяльності). Не враховано, що у ході проведення перевірки було витребувано у Товариства первинні документи по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками, однак запитувані документи було надано не у повному обсязі, про що складено відповідний акт. Суд першої інстанції дослідив лише доводи відповідача (відсутність сертифікатів якості та мінімальну інформативність експрес-накладних як доказів транспортування ТМЦ), абстраговано не у сукупності з іншими доводами (суперечливість первинних документів, невідповідність змістову ТТН та видаткових накладних договорам поставки). У ході перевірки було проаналізовано взаємовідносини позивача з контрагентами – постачальниками ТОВ «Норма», ТОВ «Укравіапостач», ТОВ «Ремдеталь-Юг», ТОВ «Юг Транс Сервіс», ТОВ «ВО «Машпром», ТОВ «Дайлекс», ТОВ «Кріейт-Лайт», ТОВ «Меткомтех» та первинні документи, складені за наслідками операцій з вказаними Товариства за результатами чого встановлено ряд недоліків у первинних документах. Окрім того, було встановлено також відсутність основних фондів, матеріальних та трудових ресурсів контрагентів позивача, задекларованих будівель, складів, офісів, транспортних засобів або будь-яких інших основних засобів, які б зробили можливим виконання зобов`язань за договорами поставки. Вказане у сукупності свідчить про правомірність встановлених порушень Товариством позивача вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з вказаними вище підприємствами контрагентами та правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення. Відтак, податковий орган вважає наявними підстави для скасування судового рішення та прийняття нового про відмову у задоволенні адміністративного позву.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, у період з 20.02.2020 р. по 04.03.2020 р., посадові особи Управління провели документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський тепловозоремонтний завод» по взаємовідносинам з контрагентами – постачальниками ТОВ «НОРМА» (код 20474579) за липень, серпень 2018 року, ТОВ «ЮГ ТРАНС СЕРВИС» (код 40752258) за вересень 2018 року, ТОВ «РЕМДЕТАЛЬ-ЮГ» (код 42508961) за листопад, грудень 2018 року, січень, березень 2019 року, ТОВ «УКРАВІАПОСТАЧ» (код 40390635) за січень 2019 року, ТОВ «ВО «МАШПРОМ» (попередня назва ТОВ «ЛСК АЛЬЯНС») (код 42063026) за період березень 2019 року, ТОВ «ДАЙЛЕКС» (код 426908150 за червень 2019 року, ТОВ «КРІЕЙТ-ЛАЙТ» (код 42691049) за липень 2019 року, ТОВ «МЕТКОМТЕХ» (код 39395446) за вересень, жовтень 2019 року та контрагентами-покупцями, яким у подальшому були реалізовані товари/послуги, придбані у вищезазначених контрагентів-постачальників, з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість», результати якої оформлено атом від 12.03.2020 № 264/14-29-05-08/39471500 (надалі – Акт, том 1 а.с. 11-233, том 2 а.с. 1-28).
Згідно з висновками Акта, Товариство порушило:
частини першу та другу статті 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі – Закон № 996) – «… при складанні первинного документа (видаткової накладної або іншого документа, що містить недостовірні відомості про дії з передачі-приймання товару, платіжного доручення, що містить недостовірні дані щодо призначення платежу …»;
частину п`яту статті 9 Закону № 996 та відповідні положення (стандарти) бухгалтерського обліку – «… при перенесенні інформації з неправомірно складеного документа до облікових регістрів …»;
пункти 198.1, 198.3 статті 198, пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 12 767 667 грн.
Податковим повідомленням-рішенням від 24.04.2020 № 00004980508 (надалі – Рішення, т. с. 1, ар. 9, 10) Управління, з посиланням на висновки Акта, на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, абзаців 3, 4 пункту 123.1 статті 123, пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, збільшило суму податкового зобов`язання Товариства з ПДВ на 12    767    667 грн. та застосувало штраф в сумі 6 383 833,50 грн.
Відповідно до тексту Акта, зазначені висновки Управління обґрунтовані таким.
1. ТОВ «НОРМА», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником – 30 000 грн. (15    000 грн. – липень 2018 року, 15    000 грн. – серпень 2018 року). На с. 41-50 Акта відповідач вказав, що в договорі купівлі-продажу від 25.01.2018р. №8 не зазначено умов транспортування та переходу права власності відповідно до міжнародних правил ІНКОТЕРМС-2010, умови щодо гарантування якості придбаного товару, його відповідності ГОСТам, ДСТУ тощо та його походження від виробника, не конкретизовано строки оплати товару, форма розрахунку за отриманий товар тощо. Тобто, умови договору поставки від 25.01.2018р. №8 мають неоднозначний характер, є не чіткими у виконанні даних пунктів договору, можуть тлумачитись неоднозначно, тобто, бути змінені Сторонами, враховуючи свої економічні вигоди . До перевірки не надано сертифікати відповідності, інші документи, які б гарантували якість придбаного товару у ТОВ «НОРМА» та його передачу разом із товарно-супровідними документами (товарно-транспортна накладна, видаткова накладна, сертифікати якості, сертифікати походження товару тощо) номенклатура товару в розрізі (запчастини до ВПТ) в експрес-накладній не зазначена … не можливо ідентифікувати товар, його кількість, номенклатуру, який був нібито перевезений поштовою службою ТОВ «НОВА-ПОШТА» на адресу складу ТОВ «МТРЗ» відповідно до експрес накладної перевізника … до перевірки не надавалось інші документи, які б підтверджували переміщення товару від пункту навантаження до пункту розвантаження (товарно-транспортні накладні, договори, укладені з перевізниками, службами поштової доставки, акти надання послуг тощо).
Також в Акті зазначено, що «… згідно наявної в органах ДПС України інформації, ТОВ «НОРМА» не декларує наявність основних засобів … та трудових ресурсів … у підприємства відсутні об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, через які проводиться діяльність … не встановлено придбання послуг з оренди основних фондів (офісні, складські приміщення) у сторонніх організацій з метою використання у власні господарській діяльності … не встановлено придбання послуг навантажування/розвантаження товару … до перевірки не надано акти списання придбаних товарів у власному виробництві, оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 «Товари на складі», не можливо визначити проведення господарських операцій в бухгалтерському обліку з оприбуткування нібито отриманого товару від ТОВ «НОРМА» та вибуття товару зі складу, подальшого використання у виробництві, визначити рух товару, залишків на початок та кінець періоду на складу … джерело походження товару по ланцюгу не встановлено … ТОВ «НОРМА» є фігурантом кримінального провадження … враховуючи, що надані документи не можуть свідчить про фактичне здійснення господарських операцій – документи оформлені по нереальних господарських операціях …».
2. ТОВ «УКРАВІАПОСТАЧ», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником – 23    032 грн. (січень 2019 року). На с. 50-58 Акта вказано про ненадання позивачем сертифікатів відповідності, інших документів, які б гарантували якість придбаного товару, документів на підтвердження використання Товариством придбаного товару.
Крім того, посадові особи Управління, з посиланням на податкову інформацію щодо зазначеного постачальника, вказали на нереальність господарських операцій.
3. ТОВ «РЕМДЕТАЛЬ-ЮГ», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником – 7    870    554 грн. (2    972    870 грн. – листопад 2018 року, 2    311    721 грн. – грудень 2018 року, 307    697 грн. – січень 2019 року, 2    278    266 грн. – березень 2019 року). На с. 59-120 Акта вказано про ненадання позивачем документів на підтвердження якості придбаного товару, його походження, актів списання придбаного товару у власному виробництві, оборотно-сальдової відомості по рахунку 281 «Товари на складі».
Крім того, посадові особи Управління, з посиланням на податкову інформацію щодо зазначеного постачальника та його контрагентів-постачальників, вказали на нереальність господарських операцій.
4. ТОВ «ЮГ ТРАНС СЕРВИС», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником – 380    530 грн. (вересень 2018 року). На с. 120-137 Акта вказано про неповноту та нечіткість умов договору, про ненадання позивачем документів на підтвердження якості придбаного товару.
Крім того, посадові особи Управління, з посиланням на податкову інформацію щодо зазначеного постачальника та його контрагентів-постачальників, вказали на нереальність господарських операцій: «… ТОВ «ЮГ ТРАНС СЕРВИС» та … контрагенти-постачальники та контрагенти-покупці … задіяні в схемі формування штучного податкового кредиту, складають та реєструють податкові накладні в ЄРПН та оформлюють первинні бухгалтерські документи без настання дії/події, яка б викликала зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі на конкретну дату до документування таких операцій і на певну дату після закінчення зазначених операцій …».
Також відповідач зазначив, що ТОВ «ЮГ ТРАНС СЕРВИС» є фігурантом кримінальних проваджень.
5. ТОВ «ВО «МАШПРОМ», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником – 5    220 грн. (березень 2019 року). На с. 137-144 Акта вказано про неповноту та нечіткість умов договору, про те, що «… номенклатура товару … в наданій експрес-накладній не зазначена, не можливо визначити який саме товар був перевезений ТОВ «НОВА ПОШТА» та в якій кількості на адресу ТОВ «МТРЗ» … не можливо ідентифікувати товар, його кількість, номенклатуру, який був нібито пе6ревезений поштовою службою ТОВ «НОВА-ПОШТА» на адресу складу ТОВ «МТРЗ» відповідно до експрес накладної перевізника ТОВ «НОВА ПОШТА» … до перевірки не надавалось інші документи, які б підтверджували переміщення товару від пункту навантаження до пункту розвантаження (товарно-транспортні накладні, договори, укладені з перевізниками, службами поштової доставки, акти надання послуг тощо) …».
Згідно з Актом, Товариство не надало акти списання придбаного товару в класному виробництві, оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 «Товари на складі», «… не можливо визначити проведення господарських операцій в бухгалтерському обліку з оприбуткування нібито отриманого товару від ТОВ «ВО «МАШПРОМ» та вибуття товару зі складу, подальшого використання у виробництві, визначити рух товару, залишків на початок на кінець періоду на складі …».
Крім того, посадові особи Управління, з посиланням на податкову інформацію щодо зазначеного постачальника, вказали на нереальність господарських операцій.
6. ТОВ «ДАЙЛЕКС», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником – 895    098 грн. (червень 2019 року). На с. 144-162 Акта вказано про неповноту та нечіткість умов договору, про те, що «… фактичне місце відправлення товару (пункт навантаження) на адресу ТОВ «МТРЗ» невідоме … ТОВ «МТРЗ» не було надано відповідні документи (сертифікат відповідності, паспорт якості), які б гарантували якість придбаного товару, його походження … дані зазначені у товарно-транспортних накладних щодо фактичного місця навантаження товарів (наявність складських приміщень за даною адресою) є недостовірні … до перевірки не надано акти списання придбаних товарів у власному виробництві, оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 «Товари на складі», не можливо визначити проведення господарських операцій в бухгалтерському обліку з оприбуткування нібито отриманого товару від ТОВ «ДАЙЛЕКС» та вибуття товару зі складу, подальшого використання у виробництві, визначити рух товару, залишків на початок та кінець періоду на складі …». 
Крім того, посадові особи Управління, з посиланням на податкову інформацію щодо зазначеного постачальника та його контрагентів-постачальників, вказали на нереальність господарських операцій.
7. ТОВ «КРІЕЙТ-ЛАЙТ», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником – 1 238 051 грн. (липень 2019 року). На с. 162-180 Акта вказано про неповноту та нечіткість умов договору, про те, що «… фактично місце відправлення (пункт навантаження), місцезнаходження складських приміщень (навантаження товару на адресу ТОВ «МТРЗ») не відоме … до перевірки не надано акти списання придбаних товарів у власному виробництві, оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 «Товари на складі», не можливо визначити проведення господарських операцій в бухгалтерському обліку з оприбуткування нібито отриманого товару від ТОВ «КРІЕЙТ-ЛАЙТ» та вибуття товару зі складу, подальшого використання у виробництві, визначити рух товару, залишків на початок та кінець періоду на складі …».
Крім того, посадові особи Управління, з посиланням на податкову інформацію щодо зазначеного постачальника та його контрагентів-постачальників, вказали на нереальність господарських операцій.
Також відповідач зазначив, що ТОВ «КРІЕЙТ-ЛАЙТ» є фігурантом кримінальних проваджень.
8. ТОВ «МЕТКОМТЕХ», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником – 2    325    182 грн. (1    362    956 грн. – вересень 2019 року, 962    226 грн. – жовтень 2019 року). На с. 180-214 Акта вказано про неповноту та нечіткість умов договору, про те, що «… ТОВ «МТРЗ» не було надано відповідні документи (сертифікат відповідності, паспорт якості), які б гарантували якість придбаного товару, його походження … не встановлено відображення послуг з придбання товару … не надано акти списання придбаних товарів у власному виробництві, оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 «Товари на складі», не можливо визначити проведення господарських операцій в бухгалтерському обліку з оприбуткування нібито отриманого товару від ТОВ «МЕТКОМТЕХ» та вибуття товару зі складу, подальшого використання у виробництві, визначити рух товару, залишків на початок та кінець періоду на складі …». 
Крім того, посадові особи Управління, з посиланням на податкову інформацію щодо зазначеного постачальника та його контрагентів-постачальників, вказали на нереальність господарських операцій.
Також відповідач зазначив, що ТОВ «МЕТКОМТЕХ» є фігурантом кримінальних проваджень.
В якості підсумків викладеної інформації посадові особи Управління в Акті вказали: «… первинні документи, які стали підставою для формування ТОВ «МТРЗ» податкового кредиту … документально оформлені ТОВ «НОРМА», ТОВ ЮГ ТРАНС СЕРВИС», ТОВ «РЕМДЕТАЛЬ-ЮГ», ТОВ «УКРАВІАПОСТАЧ», ТОВ «ВО «МАШПРОМ», ТОВ «ДАЙЛЕКС», ТОВ «КРІЕЙТ-ЛАЙТ», ТОВ «МЕТКОМТЕХ», які не мали можливості фактично здійснювати господарські операції, у зв`язку з відсутністю майна та інших матеріальних/трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій, не можуть вважатися належно оформленими документами, які посвідчують факт придбання товарів (робіт, послуг), а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними; не встановлено законне (легальне) джерело походження товарів … що свідчить про порушення податкового законодавства та залучення суб`єкта до схеми формування штучного податкового кредиту для покупців … вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують своє податкові зобов`язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру. Враховуючи вищенаведене, вбачається документальне оформлення ТОВ «МТРЗ» безтоварних (нереальних) операцій по ланцюгу постачання з метою введення в обіг (легалізації) товарів невідомого походження. Надані до перевірки документи є дефектними по ланцюгу постачання та не являються первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції та рух активів …».
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Актом підтверджена реєстрація в ЄРПН постачальниками позивача податкових накладних, тобто у Товариства були законні підстави для відображення відповідних сум ПДВ у податковій звітності. У зв`язку із чим, суд першої інстанції визнав, що твердження Управління про завищення Товариством показників податкових декларацій з ПДВ у тих періодах, які вказані в Акті, та на ті суми, що відповідають сумам ПДВ у зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних, є безпідставними. Відповідачем не надано 
До того ж, суд першої інстанції зазначив, що належними та допустимими доказами для висновку про нездійснення Товариством господарських операцій мали б бути відповідні довідки за результатами зустрічних звірок постачальників позивача, однак акт не містить інформації про проведення таких звірок.
Також, суд першої інстанції зауважив, що факт того, що деякі контрагенти позивача є фігурантами кримінальних проваджень не є доказом порушення позивачем вимог Податкового кодексу України і не може бути визнаний в якості підстав для невідображення у бухгалтерському обліку позивача результатів відповідних господарських операцій.
За таких обставин, суд першої інстанції вказав, що контролюючого органу висновок про заниження позивачем суми податкового зобов`язання з ПДВ, що ґрунтується на вищезазначених твердженнях, є хибним, а Рішення – таким, що не відповідає нормам Податкового кодексу України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими та вірними, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як встановлено п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У відповідності до п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
За приписами пп.14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
В свою чергу, згідно з пп. а) п. 198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, як передбачено пунктом 198.2 статті198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Податковий кредит звітного періоду, відповідно до вимог п. 198.3 ст. 198 ПК України, визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідності до п.п. 198.5 ст. 198 Кодексу платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
У розумінні п.198.6 ст. 198 ПК України до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних зокрема податковими накладними чи іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті201цьогоКодексу.
Таким чином, на підставі вищезазначених норм Податкового кодексу України передбачений вичерпний та відповідний перелік документів, на підставі яких платник податків має право на податковий кредит, а саме: зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних, митні декларації, інші документи, передбачені пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (транспортні квітки, готельні рахунки, касові чеки, бухгалтерська довідка, складена у відповідності до п. 36 підрозділу 2 розділу XX діючого Кодексу та інше).
Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6,   201.10 ст. 201 ПК України).
За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»№996-XIV(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі – Закон України №996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ст.9 Закону України №996-XIV, підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом обов`язкові реквізити.
Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків. 
Для правильного вирішення спору встановленню, також, підлягає факт реальності поставки товару із з`ясуванням, зокрема, обставин щодо правосуб`єктності сторін господарського договору, можливості реальної поставки тощо. 
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
У відповідності до статті 1 Закону України №996-XIV, господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (податкового кредиту) виникають за таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.
Недоведеність вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
Колегією суддів встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський тепловозоремонтний завод" у перевіряємому періоді мав взаємовідносини з наступними контрагентами - постачальниками: ТОВ «НОРМА», ТОВ «ЮГ ТРАНС СЕРВИС», ТОВ «РЕМДЕТАЛЬ-ЮГ», ТОВ «УКРАВІАПОСТАЧ», ТОВ «МАШПРОМ», ТОВ «ЛСК АЛЬЯНС», ТОВ «ДАЙЛЕКС», ТОВ «КРІЕЙТ-ЛАЙТ», ТОВ «МЕТКОМТЕХ».
Взаємовідносини між Позивачем та зазначеними контрагентами відбувались згідно укладених договорів купівлі-продажу продукції, предметом яких була поставка комплектуючих (деталей) для використання у власній господарській діяльності, згідно зареєстрованих видів за КВЕД, зокрема: оброблення металів та нанесення покриття на метали, механічне оброблення металевих виробів, ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устаткування, ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування, ремонт і технічне обслуговування суден і човнів, вантажний залізничний транспорт, допоміжне обслуговування наземного транспорту, ремонти тепловозів, тощо.
Так, протягом перевіряємого періоду, між ТОВ «МТРЗ» (покупець) та ТОВ «НОРМА» (постачальник)було укладено договір купівлі-продажу від 25.01.20187 року № 8, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця Товар, що належить постачальнику, а покупець зобов`язується прийняти цей Товар і сплатити його на умовах даного Договору. 
Відповідно до п. 2.1, 3.1, 4.1, 5.1 вказаного Договору, кількість, асортимент Товару декларується в рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною цього Договору. Ціна Товару декларується в рахунках-фактурах та видаткових накладних, які є невідємною частиною цього Договору.
Розрахунки за Товар, що поставляється Продавцем за цим Договором, проводяться Покупцем шляхом банківського переказу грошових коштів на рахунок Продавця згідно виставлених рахунків-фактур.
Поставка товару здійснюється за домовленістю сторін. Отримання Товару та відповідність його якості засвідчується в момент передачі Товару, шляхом підписання видаткової накладної на складі Продавця.
10.01.2017 року між ТОВ «МТРЗ» (покупець) та ТОВ «УКРАВІАПОСТАЧ» (покупець) укладено договір №10/01-17, на умовах якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю продукцію виробничого технічного призначення (підшипники) надалі – Товар, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити вартість зазначеного Товару на умовах даного Договору.
Згідно з п. 1.2, пунктами 2,3,4 вказаного Договору, найменування, кількість та інші характеристики Товару, ціна декларується в Специфікаціях чи видаткових накладних, які є невід`ємною частиною Договору. Поставка Товару здійснюється на умовах FCA – м.Запоріжжя (у відповідності з Інкотермс-2010). Доставка здійснюється компанією перевізником, яку декларує Покупець. Загальна сума договору складається з сум підписаних видаткових накладних до даного Договору. Прийом Товару по кількості відбувається у відповідності з даним договором та Інструкцією про порядок виробничо-технічного призначення та товарів міжнародної відповідності по якості. Постачальник зобов`язується надати покупцю одночасно з Товаром наступні документи: рахунок-фактуру, видаткову накладну, підписану уповноваженими особами, податкову накладну, сертифікати якості (чи інший документ, який підтверджує якість товару).
25.12.2017р. до вказаного договору № 10/01-17 від 10.01.2017р. сторонами укладено додаткову угоду №1, за якою строк договору п. 7.1 змінено та визначено до 31 грудня 2019р. включно.
01.11.2018 року між ТОВ «МТРЗ» (покупець) та ТОВ «РЕМДЕТАЛЬ-ЮГ» укладено договір купівлі-продажу № 21, предметом якого визначено: продавець зобов`язується передати у власність покупця, що належить продавцю Товар, а покупець зобов`язується прийняти і сплатити його на умовах даного Договору. 
Відповідно до пунктів 2-6 вказаного Договору, визначено істотні умови Договору, а саме: кількість, асортимент Товару декларується в рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною цього Договору. Ціна товару декларується в рахунках-фактурах та видаткових накладних, які є невід`ємною частиною Договору. Розрахунки за Товар проводяться Покупцем шляхом банківського переказу. Поставка Товару здійснюється на умовах самовивозу зі складу Продавця, що находиться за адресою м. Миколаїв, вул. Знаменська, 16-А. отримання Товару та відповідність його якості засвідчується в момент передачі Товару, шляхом підписання видаткової накладної на складі Продавця.
21.09.2018 року між ТОВ «МТРЗ» (покупець) та ТОВ «ЮГ ТРАНС СЕВІС» (покупець), за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, що належить продавцю Товар, а покупець зобов`язується прийняти цей Товар і сплатити його на умовах даного Договору.
Відповідно до пунктів 2-5 вказаного Договору, кількість, асортимент Товару декларується в рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною цього Договору. Ціна Товару декларується у рахунках-фактурах та видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору. Розрахунки за Товар, що поставляється проводяться покупцем шляхом банківського переказу грошових коштів згідно виставлених рахунків-фактур. Поставка Товару здійснюється на умовах FCA та DDP Інкотермс-2010. Отримання Товару та відповідність його якості засвідчується в момент передачі товару, шляхом підписання видаткової накладної на складі Продавця. Товар вважається прийнятим за кількістю та якістю, якщо кількість Товару відповідає кількості, зазначеній у видатковій накладній. Перелік товаросупровідних документів: видаткова накладна, рахунок-фактура.
19.03.2019 року між ТОВ «МТРЗ» (покупець) та ТОВ «МАШПРОМ» (Постачальник, попередня назва ТОВ «ЛСК АЛЬЯНС») укладено договір №9 купівлі-продажу, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, що належить постачальнику Товар, а покупець зобов`язується прийняти цей Товар і сплатити його на умовах даного Договору.
Відповідно до пунктів 2-5 вказаного Договору, кількість асортимент Товару декларується в рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною цього Договору. Ціна товару декларується в рахунках-фактурах і видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору. Загальна вартість Договору визначається на підставі підсумування сум рахунків-фактур та видаткових накладних, що додаються до цього договору. Розрахунки за Товар що поставляється, проводяться покупцем шляхом банківського переказу грошових коштів на рахунок продавця згідно виставлених рахунків-фактур. Поставка товару здійснюється на умовах FCAта DDP Інкотермс-2010. Отримання товару та відповідність його якості засвідчується в момент передачі Товару, шляхом підписання видаткової накладної на складі Продавця. Товар вважається прийнятим за якістю та кількістю, якщо кількість товару відповідає кількості, зазначеній у видатковій накладній. Перелік товаросупровідних документів: видаткова накладна, рахунок-фактура.
05.06.2019 року між ТОВ «МТРЗ» (покупець) та ТОВ «ДАЙЛЕКС» (постачальник) укладено договір купівлі-продажу № 25, на умовах якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, що належить постачальнику Товар, а покупець зобов`язується прийняти цей Товар і сплатити його на умовах даного Договору.
Відповідно до пунктів 2-5 зазначеного Договору, кількість асортимент Товару декларується в рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною цього Договору. Ціна товару декларується в рахунках-фактурах і видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору. Загальна вартість Договору визначається на підставі підсумування сум рахунків-фактур та видаткових накладних, що додаються до цього договору. Розрахунки за Товар що поставляється, проводяться покупцем шляхом банківського переказу грошових коштів на рахунок продавця згідно виставлених рахунків-фактур. Поставка товару здійснюється за домовленістю сторін. Отримання товару та відповідність його якості засвідчується в момент передачі Товару, шляхом підписання видаткової накладної на складі Продавця. Товар вважається прийнятим за якістю та кількістю, якщо кількість товару відповідає кількості, зазначеній у видатковій накладній. Перелік товаросупровідних документів: видаткова накладна, рахунок-фактура. 
06.07.2019 року між ТОВ «МТРЗ» (покупець) та ТОВ «КРІЕЙТ-ЛАЙТ» (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 12/07, за умовами якого, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, що належить продавцю Товар, а покупець зобов`язується прийняти цей Товар і сплатити його на умовах даного Договору.
Відповідно до пунктів 2-5 зазначеного Договору, кількість асортимент Товару декларується в рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною цього Договору. Ціна товару декларується в рахунках-фактурах і видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору. Загальна вартість Договору визначається на підставі підсумування сум рахунків-фактур та видаткових накладних, що додаються до цього договору. Розрахунки за Товар що поставляється, проводяться покупцем шляхом банківського переказу грошових коштів на рахунок продавця згідно виставлених рахунків-фактур. Поставка товару здійснюється а домовленістю Сторін. Отримання товару та відповідність його якості засвідчується в момент передачі Товару, шляхом підписання видаткової накладної на складі Продавця. Товар вважається прийнятим за якістю та кількістю, якщо кількість товару відповідає кількості, зазначеній у видатковій накладній. Перелік товаросупровідних документів: видаткова накладна, рахунок-фактура.
02.09.2019 року між ТОВ «МТРЗ» (покупець) та ТОВ «МЕТКОМТЕХ» (постачальник) укладено договір купівлі-продажу № 128, на умовах якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, що належить постачальнику Товар, а покупець зобов`язується прийняти цей Товар і сплатити його на умовах даного Договору.
Відповідно до пунктів 2-5 зазначеного Договору, кількість асортимент Товару декларується в рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною цього Договору. Ціна товару декларується в рахунках-фактурах і видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору. Загальна вартість Договору визначається на підставі підсумування сум рахунків-фактур та видаткових накладних, що додаються до цього договору. Розрахунки за Товар що поставляється, проводяться покупцем шляхом банківського переказу грошових коштів на рахунок продавця згідно виставлених рахунків-фактур. Поставка товару здійснюється за домовленістю сторін. Отримання товару та відповідність його якості засвідчується в момент передачі Товару, шляхом підписання видаткової накладної на складі Продавця. Товар вважається прийнятим за якістю та кількістю, якщо кількість товару відповідає кількості, зазначеній у видатковій накладній. Перелік товаросупровідних документів: видаткова накладна, рахунок-фактура.
Дослідивши зміст вказаних договорів, колегія суддів вважає, що вони містять всі істотні умови, які передбачені законодавством. Зазначені договори, укладені між позивачем та контрагентами, є чинними, ніким не скасовані, а їх виконання підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, що знаходяться в матеріалах справи.
На підтвердження реальності господарських операцій та фактичного виконання умов вказаних вище договорів з контрагентами-постачальниками, підприємством ТОВ «МТРЗ» було надано наступні первинні документи, які були використані у ході проведення перевірки:
1)          по взаємовідносинам з ТОВ «НОРМА»: рахунок-фактура СФ-134 від 16.07.2018 року, видаткова накладна РН-146 від 20.08.2018р.щодо поставки товару – поршень 4-5Д 49.22-05спч у кількості 12шт., експрес-накладна від 18.08.2018р. № 5900357571612, платіжні доручення, виписки банку, оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»;
2)          по взаємовідносинам з ТОВ «УКРАВІАПОСТАЧ» додаткова угода від 25.12.2017р. №1 до договору від 10.01.2017р. № 10/01-17, видаткові накладні, рахунки-фактури, товаро-транспортні накладні, платіжні доручення, банківські виписки, оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»;
3)          по взаємовідносинам з ТОВ «РЕМДЕТАЛЬ» видаткові накладні, рахунки-фактури, договір суборенди нерухомого майна від 01.11.2018р. № 21, акт прийома-передачі орендованого майна від 16.10.2018р. до договору суборенди від 16.10.2018р. № 45, акти надання послуг та рахунки на оплату згідно договору суборенди від 01.11.2018р. № 21, накладні-вимоги (внутрішнє переміщення) матеріалів, платіжні доручення, виписки банку, оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»;
4)          по взаємовідносинам з ТОВ «ЮГ ТРАНС СЕРВІС» видаткові накладні, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, виписки банку, оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»;
5)          по взаємовідносинам з ТОВ «МАШПРОМ» (попередня назва ТОВ «ЛСК АЛЬЯНС» видаткові накладні, рахунок на оплату замовлення, експрес-накладна на відправлення електротоварів від 03.04.2019р. №59998077131219, платіжне доручення, виписка банку, оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»;
6)          по взаємовідносинам з ТОВ «ДАЙЛЕКС» видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, платіжна доручення, виписки банку, оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»;
7)          по взаємовідносинам з ТОВ «КРІЕЙТ ЛАЙТ» видаткові накладні, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, виписки банку, оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»;
8)          по взаємовідносинам з ТОВ «МЕДКОМТЕХ» видаткові накладні, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, виписки банку, оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками».
Крім того, як свідчать дані акту перевірки, на запит контролюючого органу ТОВ «МТРЗ» повідомляло листом від 04.03.2020р. № 183, що при отриманні товару, його відповідність за якістю та кількістю засвідчує особа, яка безпосередньо приймає за довіреністю в момент передачі. Штатний розпис працівників було також надано у ході проведення перевірки та відображено у звіті 1-ДФ. 
Замовлення товару у постачальників, як повідомляло Товариство, відбувалось в усній формі або засобами електронного зв`язку. Кількість та ціна товару узгоджувалась усно та відповідає видатковим накладним та рахункам-фактури.
Вказані вище первинні документи, на підставі яких ТОВ «Миколаївський тепловозоремонтний завод» формувався податковий кредит по взаємовідносинам зі спірними контрагентами-постачальниками (продавцями) у спірному періоді, на переконання колегії суддів поза розумним сумнівом підтверджують фактичне виконання умов укладених з контрагентами договорів та фактичне отримання від контрагентів відповідних товарів.
Надана підприємством до перевірки первинна документація, яка також міститься в матеріалах справи, на думку апеляційного суду, відображає зміст правочинів, на виконання яких були виписані первинні , що в подальшому стали підставою для відображення відповідних сум податків у бухгалтерському обліку Товариства.
Кожна із наданих товариством отримана від постачальника (покупця) у спірному періоді видаткова накладна, обов`язкова наявність яких була зазначена в укладених договорах, містить найменування товару, його кількість, вартість, в тому числі податок на додану вартість.
Крім того, як вірно зауважив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, що податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
За приписами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних /ЄРПН) платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою правовою підставою для нарахуванням сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Апеляційний суд звертає увагу, що Актом перевірки підтверджена реєстрація в ЄРПН постачальниками позивача податкових накладних, таким чином, вірним є твердження суду першої інстанції про те, що у Товариства були законні підстави для відображення відповідних сум ПДВ у податковій звітності.
Інформації про те, що позивач не дотримався вимог пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України щодо дати віднесення сум податку до податкового кредиту, Акт не містить та відповідачем не доведено в тому числі й під час судового розгляду справи судом першої інстанції та апеляційної інстанції.
Жодних розбіжностей у змісті видаткових накладних та податкових накладних, рахунках-фактурах, розрахункових документів тощо, контролюючим органом встановлено не було.
Апелянтом не доведено належними, допустимими та необхідними доказами факту відсутності у ТОВ «МТРЗ» первинних документів, необхідних для підтвердження сформованого податкового кредиту по взаємовідносинам у спірних періодах зі спірними контрагентами-постачальниками; також апелянтом не доведено, що зміст наданих Товариством первинних документів не відповідає даним бухгалтерського або податкового обліку.
Вказані досліджені апеляційним судом первинні документи, надані ТОВ «Миколаївський тепловозоремонтний завод» у повній мірі відображують зміст господарської операції, вартісні і кількісні показники, у тому числі місце постачання товару, виконання робіт (надання послуг), їх вид та об`єми, вартість, та підтверджують пов`язаність здійснених витрат з господарською діяльністю, подальше використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача; містять відомості про підстави їх складання, підписи уповноважених осіб, необхідні реквізити, що дозволяють встановити їх оформлення на виконання господарських операцій, визначених у змісті вищенаведених договорів.
Враховуючи зазначене вище, апеляційний суд вважає, що матеріали справи містять необхідні документи на підтвердження здійснення фінансово-господарських відносин позивача з контрагентами в періоді, що перевірявся, які відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, а окремі недоліки таких документів не змінюють їх суті та змісту.
З урахуванням вказаного, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість правомірності віднесення суми податку на додану вартість, сплачених у ціні товарів, які були придбані у спірних періодах по взаємовідносинам зі спірними контрагентами, як такі, що підтверджені належними первинними документами, складеними у відповідності до вимог податкового законодавства та ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Стосовно тверджень апелянта про недоведеність позивачем факту використання придбаного товару судова колегія зазначає наступне.
Як свідчать дані Акта перевірки, перевіряючими у ході її проведення вказувалось, зокрема що товари, зазначені у первинних документах, складених постачальниками Товариства, були позивачем використано у власній господарській діяльності.
Водночас, за визначенням, абз.2 пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи почали товари використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом завітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України визначений порядок декларування покупцем податкових зобов`язань, якщо придбані товари (ПДВ у складі вартості яких під час придбання був включений до податкового кредиту) призначаються для їх використання або починають використовуватися в: операціях, що не є об`єктом оподаткування, в операціях, звільнених від оподаткування, в операціях, що здійснюються платником податку в межах його балансу, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Між тим, інформації про порушення цієї норми (пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України) Акт перевірки не містить, про що вірно було зазначено судом першої інстанції.
Судова колегія не бере до уваги посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно деяких контрагентів позивача по ланцюгах постачання, також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами стосовно відсутності у контрагентів – постачальників Товариства позивача, можливостей (потужностей, трудових ресурсів, тощо) фактичного здійснення господарської діяльності, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом у розумінні процесуального Закону.
З цього приводу, є вірним зауваження суду першої інстанції, що Податковим кодексом України не визначено поняття «нереальна господарська операція». Відповідно до пункту 73.5. статті 73 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової інформації, необхідної у зв`язку з проведенням перевірок, контролюючі органи мають право здійснювати зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо такого платника податків. Під час зустрічної звірки здійснюється співставлення даних, отриманих від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операції та розрахунків, що здійснювались між ними, для з`ясування їх відображення в обліку платника податків.
Тобто, належними та допустимими доказами для висновку про нездійснення Товариством господарських операцій, могли б бути відповідні довідки за результатами зустрічних звірок постачальників позивача. Проте, інформації про проведення таких звірок Акт не містить.
Податкова інформація про контрагентів постачальників позивача не є носієм доказової інформації щодо порушення вимог податкового законодавства, оскільки таким носієм, згідно з пунктом 2 розділу І затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», є акт документальної перевірки.
Апеляційний суд зазначає, що визнання нереальності (недійсності) господарської операції, відповідно до статті 191 Податкового кодексу України, не є функцією контролюючого органу. Якщо у відповідача були підстави для подібного висновку, він мав скористатись наданим йому підпунктом 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України правом звернення до суду з позовом про визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.
До того ж, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що неналежне виконання податкових зобов`язань контрагентами позивача тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цих осіб. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту, коли останній виконав усі передбачені законом умови.
Поряд з вказаним, апеляційний вважає за необхідне зазначити, що подання платником податку до контролюючого органу належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.
Колегія суддів зазначає, що недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази податковим органом в акті перевірки не наведено та реальність виконання господарських операцій не спростовано, як і не зазначено жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені умовами договорів не виконано.
Відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ.
Разом з тим, можливі порушення податкового законодавства з боку постачальників контрагентів, не є, у даному випадку, підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та позбавлення останнього сформованих податкових вигод за фактично вчиненими операціями.
Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях чітко визначив правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.
Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України», у разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку ().
Крім того, відповідно до рішення Європейський Суд з прав людини від 22.01.2009 року у справі "Булвес АД проти Болгарії", платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є "власністю" у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону " Про ПДВ " стало не передбачуваним і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п. 43, п. 69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).
Стосовно доводів апелянта про нечіткість (неповноту, суперечливість тощо) умов договорів, що були укладені Товариством і його постачальниками, на думку колегії суддів такі обставини не впливають на оцінку правомірності декларування позивачем відповідних сум податкового кредиту.
Колегія суддів зауважує, що у розумінні приписів Цивільного кодексу України (ст..ст. 6, 626, 627, 628, 629,…), договором є домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно приписів ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами — юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.
При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Тобто, вказаними вище законодавчими приписами визначено, що сторони договору є вільними у погодженні будь-яких умов договору, що не суперечать законодавству.
Між тим, апелянтом не наведено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що укладені між ТОВ «Миколаївський тепловозоремонтний завод» та його контрагентами – постачальника, стосовно реальності виконання вимог яких ставиться питання у даному випадку, суперечать законодавству.
Щодо ненадання сертифікати якості та подібних ним документів, колегія суддів зауважує, що вказані документи не є первинними документами або іншими документами, пов`язаними з обчисленням і сплатою податків і зборів (пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України), тому їх наявність або відсутність не має значення для визначення податкових зобов`язань. За вказаного, у цій частині доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.
Водночас, судова колегія також вважає, що судом першої інстанції обґрунтованого було відхилено як недоречні доводи податкового органу стосовно відсутність в експрес-накладних перевізника ТОВ НОВА ПОШТА інформації про номенклатуру товару, в обґрунтування позиції щодо не підтвердження фактичного отримання від ТОВ «НОРМА» та ТОВ «МАШПРОМ» (попередня назва ТОВ «ЛСК Альянс») товарів, оскільки по-перше: вартість послуг з транспортування не вплинула на суму податкового кредиту, що її задекларувало Товариство, по-друге: в матеріалах справи наявна інформація, яка досліджувалась перевіряючи ми у ході проведення перевірки та відображена у акті перевірки, що між ТОВ «Миколаївський тепловозоремонтний завод» та ТОВ НОВА ПОШТА укладено договір від 04.06.2018р. №219697.
У підтвердження перевезення товару від ТОВ «НОРМА» та фактичного отримання підприємством позивача, до перевірки було надано специфікацію до акту наданих послуг з перевезення від 31.08.2018 №НП-000578963. Також, перевіряючими було досліджено ЕН 59998067079682 від 18.08.2018р., маршрут: Миколаїв-Запоріжжя, відправник ТОВ «НОРМА», отримувач ТОВ «МТРЗ», опис вантажу – запчастини до ВПТ, вага 331,20 кг.
Стосовно перевезення товару від ТОВ «МАШПРОМ» та фактичного його отримання, у ході перевірки було досліджено експрес-накладну на відправлення електротоварів від 03.04.2019р. № 59998077131219, авто перевізник ТОВ «НОВА ПОШТА», відправлено ТОВ «МАШПРОМ» з м. Харків, на адресу ТОВ «МТРЗ».
Так, на думку податкового органу, оскільки у вказаних експрес накладних відсутня номенклатура товару, вказане унеможливлює ідентифікувати товар, його кількість, номенклатуру, в розрізі електротовари від ТОВ «МАШПРОМ» та запчастини до ВПТ від ТОВ «НОРМА».
Однак, судова колегія такі твердження контролюючого органу вважає помилковими, оскільки апелянтом не спростовано фактичне отримання ТОВ «МТРЗ» замовлених товарів у постачальників за укладеними із ними договорами, в тому числі з урахуванням наданих до перевірки документів. Зазначена в експрес накладних інформація, щодо товарів які перевозяться на думку колегії суддів не суперечить вказаним даним у видаткових накладних, рахунках-фактурах.
Окрім того, апеляційний суд також враховує, що за придбаний товар ТОВ «МТРЗ» повністю сплатити вартість, з урахуванням податку на додану вартість, що не заперечується відповідачем. 
Враховуючи надані договір з ТОВ «НОВА ПОШТА» та зазначені вище експрес накладні, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження контролюючого органу стосовно необхідності у надані додаткових документів, які б підтверджували переміщення товару.
За наведених вище, встановлених судовою колегією обставин, доводи апелянта про відсутність деяких первинних документів, поза розумним сумнівом, ґрунтуються на хибних суб`єктивних твердженнях податкового органу.
Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За вказаних обставин, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено обставини справи та обґрунтовано зроблено висновок про недоведеність правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, у зв`язку із чим наявні підстави для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Судовий збір розподілу не підлягає.
Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року по справі № 400/1727/20 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено та підписано суддями 05 лютого 2021 року.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.