Ухвала
 
16 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 487/1930/18
провадження № 61-17185св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: Управління комунального майна Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах, а також від імені та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
треті особи: ОСОБА_6 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2020 року у складі судді Гаврасієнко В. О. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Серебрякової Т. В., Лисенка П. П., Самчишиної Н. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2020 року, з урахуванням ухвали суду від 24 липня 2020 року про виправлення описки, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року, позов задоволено. 
 
Визнано недійсним та скасовано розпорядження Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 07 травня 2009 року № 681-р про передачу квартири АДРЕСА_1 у спільну часткову власність ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 . 
 
Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на житло за реєстровим номером № 322/Ж, видане 07 травня 2009 року Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 . Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що належними та допустимими доказами у справі доведено, що на момент приватизації указаної вище квартири ОСОБА_1 мала право на проживання в ній, оскільки за нею зберігалось право на житло, а тому мала право на участь у приватизації, а відповідачами таке право було порушено.
 
У листопаді 2020 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, 
у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 26 вересня 2019 року у справі № 2-4352/11, постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-832цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-2165цс15, від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1503цс16, від 08 червня 2016 року у справі № 6-3029цс16.
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційних скарг викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Підстави для виклику сторін відсутні.
 
За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
 
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
 
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління комунального майна Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах, а також від імені та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про визнання недійсною та скасування приватизації, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року призначити до судового розгляду.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
В. М. Коротун 
 
М. Є. Червинська