Справа № 127/19603/18                                                        
Провадження № 22-ц/801/343/2021
Категорія: 66
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
Іменем України

09 лютого 2021 року	  	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),
суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.
з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Ан О.В., дата складення повного тексту не назначена,
в справі №127/19603/18
за позовом ОСОБА_1 (позивач)
до ОСОБА_2 (відповідач)
про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, 
встановив:
ОСОБА_1 звернулася в міський суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , у якій також зареєстрований, але вже понад 20 років не проживає, її колишній чоловік ОСОБА_2 .
А тому просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2020 року позовну заяву залишено без розгляд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 257 ЦПК України.
Не погодившись із ухвалою, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин та постановлення її з порушенням норм процесуального права, просила скасувати ухвалу.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що жодного разу справа не відкладалась саме через її неявку. 18 листопада 2020 року у день призначення справи до розгляду вона з`явилась до суду, але секретарем судового засідання була повідомлена про судове засідання не відбудеться у зв`язку з хворобою відповідача, який не з`явиться, а про наступну дату розгляду справи її буде повідомлено повісткою. Однак, про призначення розгляду справи на 10 грудня 2020 року вона не повідомлена, а про розгляд справи цього дня дізналась 20 грудня 2020 року, знайшовши у поштовій скриньці конверт з оскаржуваною ухвалою.
В судовому засіданні ОСОБА_1 і її представник – адвокат Чернюк С.С. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.
Адвокат Вдовцова Л.К., яка в суді першої інстанції представляла інтереси відповідача ОСОБА_2 повідомила апеляційний суд про те, що її довіритель помер, й надала копію свідоцтва про смерть. 
Згідно з свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 , відповідач помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції.
За змістом положень частин 1 та 3 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 (якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (п. 7 ч. 1) та 257 цього Кодексу.
Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.
Апеляційний суд, приймаючи до уваги предмет спору дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, стосувалися права користування відповідачем житловим приміщенням і як такі, що тісно пов`язані з особою, правонаступництва не допускають, а тому апеляційний суд зобов`язаний перевірити судове рішення на предмет законності і обґрунтованості відповідно до положень частини 3 статті 377 ЦПК України.
Апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції – без змін, з таких підстав.
За загальним правилом статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, двічі поспіль (18.11.2020 та 10.12.2020) не з`явилась в судове засідання і при цьому нею не надано заяв та доказів на підтвердження обставин, які перешкоджають явці в судове засідання.
Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам процесуального закону.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", N 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
У пункті 3 частини першої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
З матеріалів справи встановлено, що про розгляд справи 18 листопада 2020 року о 14 год 00 хв позивач ОСОБА_1 повідомлена, про що свідчить її підпис у розписці (а.с. 250 т. 1), однак не з`явилась в судове засідання, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 9, т. 2).
В судове засідання, призначене на 10 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 повторно не з`явилась, при цьому як свідчать матеріали справи судова повістка отримана нею 23 листопада 2020 року (а.с.13, т. 2)
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Процесуальний закон дозволяє суду у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, залишити заяву без розгляду.
При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.
Це пов`язано із дією принципу диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.
Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.
Із врахуванням, обставин, встановлених у справі, а саме, що в судові засідання призначені на 18 листопада 2020 року та 10 грудня 2020 року позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, висновки суду першої інстанції про залишення позову без розгляду є обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона з`являлась до суду 18 листопада 2020 року, проте була проінформована про відкладення розгляду справи на іншу дату через хворобу відповідача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. 
Так само суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що підпис, який міститься у розписці, не належить позивачу. Встановити належність підпису особі можливо лише під час експертного дослідження, яке по справі не проводилося. Натомість в матеріалах справи міститься оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу ОСОБА_1 з особистим підписом, й відсутня відмітка про те, що підпис вчинено іншою особою (не адресатом).
Отже суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд, 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Головуючий                                                І.М. Стадник 
       
Судді                                        М.В.Матківська

                                                               В.В.Сопрун