ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 760/181/17                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Усатова І.А. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року                                                                      м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г. В.
суддів:          Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року про відмову 
у справі №760/181/17
за позовом           ОСОБА_1 
до відповідача Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 
про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, 

В С Т А Н О В И Л А :
У січні 2017 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі - відповідач), у якому просило суд: 
- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії державного службовця, у зв`язку з підвищенням заробітної плати державних службовців, відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 та постанови КМУ від 06.04.2016 №292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 р."; 
- зобов`язати пенсійний орган починаючи з 29.06.2016 року провести перерахунок та виплату пенсії позивача, виходячи із нових складових заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу та стажу роботи на державній службі, згідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 року", а саме: посадового окладу - 2585,00 грн., надбавки за ранг державного службовця у розмірі 200,00 грн., надбавка за стаж роботи на державній службі 16 років - 1 240,80 грн., і врахованих раніше надбавок та премій за 24 календарні місяці роботи, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення зі збереженням індексації виплат у розмірі 80 відсотків заробітної плати. 
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 травня 2017 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії державного службовця відповідно до Закону «Про державну службу» від 16.12.1993 та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» № 292 від 06 квітня 2016 року.
Зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві вжити дій щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року пенсії в розмірі 80% заробітної плати державного службовця, виходячи із нових складових заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу та стажу роботи на державній службі згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», а саме: посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця у розмірі, надбавки за стаж роботи на державній службі 16 років, і врахованих раніше надбавок та премій за 24 календарні місяці роботи, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення зі збереженням індексації виплат.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1  102,40 гривень судового збору.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишено без задоволення, а Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року - залишено без змін. Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржувало ся.
До суду першої інстанції 02.01.2020 року позивач подано заяву про виправлення описки в постанові Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії. 
Позивач просить виправити описку в резолютивній частині постанови  виклавши в новій редакції «Зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві вжити дій щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року пенсії в розмірі 86% державного службовця, виходячи з нових складових заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу та стажу роботи на державній службі згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», а саме: посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця у розмірі, надбавки за стаж роботи на державній службі 16 років, і врахованих раніше надбавок та премій за 24 календарні місяці роботи, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення зі збереженням індексації виплат.». 
В обґрунтування заяви про виправлення описки позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано стаж позивача, а отже на даний час останній має право на призначення пенсії в розмірі 86 відсотків від заробітної плати. 
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року в задоволенні заяви про виправлення описки в постанові Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2017 - відмовлено повністю.
Приймаючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про виправлення описки в постанові Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2017 року суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем у заяві про виправлення описки доводи є фактично його незгодою з обраним судом засобом захисту порушеного права позивача, а отже у розумінні вимог ст.. 253 КАС України не є опискою в рішенні суду.
Позивач (надалі - апелянт), не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, якою відмовлено в задоволені заяви про виправлення описки, подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано до прийняття рішення суду першої інстанції позивач отримував пенсію в розмірі 86 відсотків від заробітної плати, а після рішення суду пенсія складає 80 відсотків, що є порушенням прав позивача на отримання пенсії.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано до суду. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Частиною першою статті 253 КАС України  передбачено, що суд, який постановив судове рішення, може за власною ініціативою або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи, виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Таким чином, зазначена стаття передбачає можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки (описки) лише технічного (неюридичного) характеру.
При цьому опискою є помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, а отже помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка), які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.
Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків тощо.
Згідно з пунктом 19 постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"  вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Отже, вирішуючи питання про виправлення описок, допущених у судовому рішенні, суд не може змінювати остаточний результат розгляду справи для сторін, а усуває лише окремі технічні недоліки, які можливо заважатимуть виконанню рішення, чи роблять зв`язок між наявною доказовою базою та висновками суду менш видимим, хоча і не заперечують цього зв`язку.
Так, Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 травня 2017 року, яку залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2019 року, зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві вжити дій щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року пенсії в розмірі 80% заробітної плати державного службовця, виходячи із нових складових заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу та стажу роботи на державній службі згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», а саме: посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця у розмірі, надбавки за стаж роботи на державній службі 16 років, і врахованих раніше надбавок та премій за 24 календарні місяці роботи, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення зі збереженням індексації виплат.
Так, з мотивувальної частини постанови слідує, що приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з того, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, за змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, тобто часу, коли позивач скористався своїм правом виходу на пенсію і з якого він почав отримувати пенсію за віком).
Зі змісту заяви позивача про виправлення описки вбачається, що остання просить не про виправлення описки у рішенні суду, а про викладення резолютивної частини рішення суду першої інстанції в новій редакції, які позивач, з огляду на суб`єктивне переконання, вважає доцільними та доречними.
Відповідно до приписів частини другої, третьої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що Солом`янського районного суду міста Києва від 16 травня 2017 року було розглянуто заяву позивача у межах позовної заяви та сформованих нею позовних вимог. 
Отже, наведені позивачем у заяві про виправлення описки доводи є фактично його незгодою з обраним судом засобом захисту порушеного права позивача, а отже з прийнятим рішенням суду від 16 травня 2017 року по даній адміністративній справі, що не може бути підставою для виправлення описки, а має наслідком реалізацію права сторони на апеляційне оскарження судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що визначений в резолютивній частині рішення спосіб захисту прав позивача щодо зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві вжити дій щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року пенсії в розмірі 80% заробітної плати державного службовця, виходячи із нових складових заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу та стажу роботи на державній службі згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», а саме: посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця у розмірі, надбавки за стаж роботи на державній службі 16 років, і врахованих раніше надбавок та премій за 24 календарні місяці роботи, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення зі збереженням індексації виплат, не є опискою у розумінні статті 253 КАС України, а тому заява позивача задоволенню не підлягає.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що заява про виправлення описки та апеляційна скарга за своїм змістом є ідентичними, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про виправлення описки.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 235, 242-244, 250, 254, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року про відмову в забезпеченні позову - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя:                                                                                Г. В. Земляна

Судді:                                                                                                    Є. І. Мєзєнцев

          В. В. Файдюк