ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" березня 2021 р.                              Справа№ 910/17567/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Попікової О.В. 
 
за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.
за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від                     22.03.2021,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2020, повний текст якого складено 02.09.2020
у справі  № 910/17567/19 (суддя Головіна К.І.)
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут"
до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз"
про  стягнення 18 454 848,76 грн,

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" (далі -                    ТОВ "Луганськгаз Збут", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз", відповідач) про стягнення збитків у сумі 18 454 848,76 грн, завданих безпідставним стягненням з позивача вказаної суми, як оплати послуг балансування природного газу за грудень 2018 року. 

Позов мотивовано тим, що у порушення норм Кодексу газотранспортної системи та умов договору транспортування природного газу №1707000361 від 25.07.2017, укладеного сторонами, відповідач неправомірно визначив негативний небаланс природного газу у ТОВ "Луганськгаз Збут" в грудні 2018 року та безпідставно нарахував плату за послуги балансування обсягів природного газу, що призвело до стягнення з позивача коштів у сумі                       18 454 848,76 грн.

   Позивач у матеріально-правовому сенсі обґрунтував поданий позов наявністю господарського договору між сторонами спору та послався на норми статей   11, 16, 22, 509, 510, 526, 530, 610, 611,  906 ЦК України, статті 224  ГК України, а також на Кодекс газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.08.2020, повний текст якого складено 02.09.2020, у справі № 910/17567/19 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз"  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" збитки у сумі 18 454 848 (вісімнадцять мільйонів чотириста п`ятдесят чотири тисячі вісімсот сорок вісім) грн. 76 коп., судовий збір у сумі 276 822 (двісті сімдесят шість тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 73 коп. 

Суд виходив з того, що у даному випадку мають місце всі елементи складу цивільного правопорушення (ст. 224 ГК України), що є підставою для притягнення до відповідальності АТ "Укртрансгаз" у вигляді відшкодування збитків на суму 18 454 848,76 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись з рішенням, 28.09.2020 Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі № 910/17567/19 та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю. У апеляційній скарзі скаржник також просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.

          В обґрунтування вимог апеляційної скарги  скаржник посилається  на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи,  неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Скаржник стверджує, що АТ "Укртрансгаз", як оператор газотранспортної системи, дотрималось положень Кодексу ГТС, відповідно до яких у разі наявності у замовника негативного місячного небалансу природного газу та його неврегулювання замовником, оператор, з метою підтримання належного функціонування ГТС, здійснює власні послуги балансування, які замовник повинен оплатити. 

Відповідач вказав на наявність у позивача в грудні 2018 року негативного місячного небалансу, у зв`язку з чим оператором ГТС (відповідачем) були здійснені послуги балансування обсягів природного газу за грудень 2018 року на суму 18 454 848,76 грн. Наголошує, що у даному випадку позивач не здійснив самостійного балансування, тому вартість послуг оператора була стягнута з нього правомірно та будь-яких збитків позивачу не завдано. 

Між тим, відповідач наголосив про наявність у третьої особи -                       АТ "Луганськгаз" негативного небалансу за грудень 2018 року, у зв`язку з чим ТОВ "Луганськгаз Збут" не могло купити газ, а АТ "Луганськгаз" відповідно його продати.                      

Також відповідач наголосив на тому, що позивач не довів складу цивільного правопорушення в діях АТ "Укртрансгаз", що виключає стягнення шкоди.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної                    скарги по суті.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2020 справа № 910/17567/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий), судді Поляк О.І.,                   Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 поновлено Акціонерному товариству "Укртрансгаз" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі      № 910/17567/19. Відкрито апеляційне даною провадження за апеляційною скаргою. Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень до 28.10.2020. Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі                              №910/17567/19. Призначено справу № 910/17567/19 до розгляду на 09.11.2020 о 14:20.  

В подальшому склад колегії суддів змінився, у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/18/21      від 19.012021, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку рішенням Вищої ради правосуддя від 14.01.2021, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/17567/19.

Згідно Витягу з Протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Попікова О.В., Євсіков О.О. 

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі №910/17567/19 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді Попікова О.В., Євсіков О.О.  Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 22.02.2021 о 15:20 год. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 12.02.2021. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою. 

          У судових засіданнях оголошувалась перерва, зокрема у судовому засіданні  від 10.03.2021 оголошено перерву до 22.03.2021. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.   
Позивач та третя особа у відзивах зазначили, що оскаржене рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні. 

У судовому засіданні від 22.03.2021 представник позивача просив оскаржене рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення. 

Представник третьої особи від 22.03.2021 просив оскаржене судове рішення змінити в його мотивувальній частині, з посиланням на те, що заявленні до стягнення кошти є не збитками, а безпідставно набутими коштами. 

Явка представників сторін.
В судове засідання від 22.03.2021 з`явилися усі учасники апеляційного провадження. 

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України    та ч. 1 ст. 74 ГПК України     визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представника позивача, відповідача та третьої особи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення у даній справі змінити, викласти мотивувальну частину в редакції цієї постанови, виходячи з наступного. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
25.07.2017 між ТОВ "Луганськгаз Збут" (замовник) та АТ "Укртрансгаз" (оператор) був укладений договір транспортування природного газу                      № 1707000361 (далі - договір транспортування). Відповідно до умов цього договору (п. 2.1) оператор (відповідач у справі) надає замовнику (позивачу) послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договору, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість послуг. 

Пунктом 2.3 договору транспортування сторони погодили перелік послуг, які можуть бути надані замовнику за цим договором, а саме:
- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужностей);
- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування);
- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).  

Згідно з п. 2.4, 2.5 договору транспортування обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужностей) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору. Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

Відповідно до п. 2.6, 2.7 договору транспортування замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі, а оператор - приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів. 

Відповідно до п. 4.1 договору транспортування замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір транспортування природного газу №1707000361 від 25.07.2017  є договором про надання послуг.

Договором транспортування сторони погодили, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015 р., з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (п. 2.2 договору транспортування).

Згідно з частиною 1 статті 32 та частиною 2 статті 35 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 788 від 27.07.2018 "Про накладення штрафу на АТ "Укртрансгаз" за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу" було визначено, що на період усунення порушень та приведення дій АТ "Укртрансгаз" у відповідність до вимог законодавства, а також створення та забезпечення функціонування інформаційної платформи, комерційне балансування (зокрема визначення фінансового забезпечення, подання номінацій/реномінацій, проведення алокацій, визначення небалансів, визначення плати за нейтральність) за період серпень - вересень 2018 року буде здійснюватись відповідно до положень Кодексу газотранспортної системи в редакції, що діє станом на день прийняття цієї постанови.
Оскільки, станом на 27.07.2018 (день прийняття постанови) діяла редакція вказаного Кодексу від 15.06.2018 року, то до спірних відносин мають бути застосовані норми Кодексу ГТС у редакції від 15.06.2018 року.

Так, пунктом 5 Кодексу ГТС (тут і далі в редакції від 15.06.2018 р.) визначено, що: адміністрування - це внесення оператором газотранспортної системи відомостей про перехід права власності на природний газ від одного замовника послуг транспортування до іншого замовника послуг транспортування на віртуальній торговій точці; алокація - це віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників; віртуальна точка - це точка в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням; номінація - це заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Відповідно до п. 1 Глави 3 Розділу І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою на використання газотранспортної системи в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою через газотранспортну систему в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Відповідно до п. 5 Глави 1 Розділу І Кодексу ГТС балансування системи - це діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.

Фізичним балансуванням, згідно п. 5 Глави 1 Розділу І Кодексу ГТС, є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме - необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу. 
Комерційне балансування - це діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації.

За змістом п. 5 Глави 1 Розділу І Кодексу ГТС небаланс - це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Пунктом 3 Глави 3 Розділу XIV Кодексу ГТС визначено, що перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом.

Згідно з п. 2 Розділу XIII Кодексу ГТС замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

У пункті 4.1 договору транспортування сторони домовились, що замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; вчасно врегульовувати небаланси.

Відповідно до п. 9.1 вказаного договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Згідно з п. 11.4 договору транспортування послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору. 

Відповідно до п. 9.4 договору оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Також судом встановлено, що 20.11.2018 між ТОВ "Луганськгаз Збут" (покупець) та АТ "Луганськгаз" (яке є правонаступником ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (продавець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № ПГ/ЛГЗ-0318 (далі - договір купівлі-продажу), відповідно до умов якого продавець (третя особа у справі) зобов`язується передати у власність покупцю (позивачу) природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1).

Відповідно до п. 4.1 договору купівлі-продажу продавець передає покупцю розмитнений та очищений від усіх податків газ у віртуальних точках. Право власності на газ переходить від його власника до покупця в пункті приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе відповідальність пов`язану з правом власності на газ (п. 4.2 договору купівлі-продажу). Передачу фактично поставленого покупцю газу за звітній місяць сторони оформляють актом приймання-передачі природного газу з зазначенням фактичного переданого обсягу. Фактична кількість газу, переданого продавцем покупцю, визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу, встановлених на ГРС газотранспортного підприємства. Продавець та покупець підписують комерційний акт, що датується останнім днем місяця, в якому здійснюється приймання-передача газу (п. 4.4 договору купівлі-продажу). Ціна на газ, який підлягає постачанню у відповідному місяці поставки визначається сторонами у додаткових угодах до договору щомісячно (п. 5.1 договору купівлі-продажу).

Договір купівлі-продажу вступає в силу з 01.03.2018 та діє до 31.12.2018, з подальшою його пролонгацією (п. 11.1). Додатковими угодами № 11 та № 12 від 28.12.2018 р. до договору купівлі-продажу сторони узгодили обсяг та вартість поставки покупцю газу у грудні 2018 року.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов зазначеного договору купівлі-продажу АТ "Луганськгаз"  у грудні 2018 року передало, а ТОВ "Луганськгаз Збут" отримало у віртуальній точці природний газ у обсязі 1 422 782 м3 загальною вартістю 16 006 297,50 грн, що підтверджується наявними у справі копіями комерційних актів від 31.12.2018, акту приймання-передачі природного газу у віртуальній точці (обсягом 50 000 м3) від 31.12.2018 та акту приймання-передачі природного газу у віртуальній точці (обсягом 1 372 782 м3) від 31.12.2018, підписаними сторонами без зауважень.

Отже, відповідно до договору купівлі-продажу природного газу                    ТОВ "Луганськгаз збут" 31.12.2018 отримало право власності на природний газ в обсязі 1 422 782 м3 від АТ "Луганськгаз".

У подальшому, як встановлено судом, відповідно до вимог Кодексу ГТС та на виконання укладеного сторонами договору, позивач з метою балансування обсягу природного газу за грудень 2018 року у обсязі 1 422 782 м3, направив 08.01.2019 на адресу АТ "Укртрансгаз" акт приймання-передачі природного газу у віртуальній точці від 31.12.2018 (обсягом 50, 000 м3), а також акт приймання-передачі природного газу у віртуальній точці від 31.12.2018 (обсягом 1 372 782 м3) супровідним листом № 11, який був отриманий останнім 11.01.2019.

Також для здійснення процедури балансування за грудень 2018 року вказаним супровідним листом позивач направив відповідачу звіт про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування за грудень 2018 року № 13 від 08.01.2019 року, в якому зазначив загальний обсяг отриманого ним газу у віртуальній точці, що становив 1 920 375 м3, у тому числі:
- від АТ "Луганськгаз" у обсязі 1 422 782 м3 (50 000 м3 (відповідно до підтвердженої номінації від АТ "Луганськгаз") та 1 372 782 м3 (згідно із закупівлею обсягів природного газу за процедурою самостійного врегулювання ТОВ "Луганськгаз Збут" можливого місячного небалансу, визначеною пунктом 4 глави 3 Розділу XIV Кодексу Кодексу газотранспортної системи)); 
- від ТОВ "Гефєст" у обсязі 497 593 м3 (25 000 м3 (відповідно до підтвердженої номінації від АТ "Луганськгаз") та 472 593 м3 (згідно із закупівлею обсягів природного газу за процедурою самостійного врегулювання ТОВ "Луганськгаз Збут" можливого місячного небалансу, визначеною пунктом 4 глави 3 Розділу XIV Кодексу Кодексу газотранспортної системи)).

Однак, АТ "Укртрансгаз", як оператор ГТС, зі свого боку, не врахувало придбаний у грудні 2018 року позивачем газ у ПАТ "Луганськгаз" обсягом             1 372 782 м3, господарська операція якого була відображена у акті від 31.12.2018 про приймання-передачу природного газу у віртуальній точці за грудень 2018 року, а прийняло рішення про визначення вказаного обсягу природного газу (1 372 782 м3) негативним небалансом ТОВ "Луганськгаз Збут", що було відображено у звіті відповідача по точках входу/виходу послуг транспортування за грудень 2018 року.

Також АТ "Укртрансгаз" склало акт надання послуг балансування обсягів природного газу № 12-18-1707000361-Баланс від 31.12.2018 та розрахунок вартості послуг балансування (додаток до акту), за змістом яких обсяг місячного небалансу ТОВ "Луганськгаз Збут" за грудень 2018 року становив 1 372,782 тис.куб.м., а вартість послуг балансування обсягів природного газу за вказаний період склала - 18 454 848,76 грн.

18.01.2019 вказаний акт надання послуг балансування та рахунок вартості послуг балансування від 31.12.2018  були направлені відповідачем на адресу ТОВ "Луганськгаз Збут" супровідним листом № 2001Вих-19-78 від 14.01.2019 р., яке їх отримало 16.02.2019.

25.02.2019 ТОВ "Луганськгаз Збут" сплатило відповідачу зазначені послуги балансування обсягів природного газу за грудень 2018 року у сумі         18 454 848,76 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 604 від 25.02.2019.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач вважає, що оператор ГТС (відповідач) неправомірно визначив негативний небаланс природного газу замовника (позивача) у грудні 2018 року, оскільки не врахував торгову операцію з купівлі природного газу у АТ "Луганськгаз" у обсязі 1 372 782 м3, що призвело до завдання ТОВ "Луганськгаз Збут" матеріальної шкоди у вигляді безпідставної сплати грошових коштів в якості оплати послуг відповідача з балансування у грудні 2018 року на суму 18 454 848,76 грн. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Предметом розгляду в цій справі є вимоги про стягнення з                                АТ "Укртрансгаз" збитків у сумі 18 454 848,76 грн, завданих у зв`язку з безпідставним стягненням з позивача вказаної суми, як оплати послуг балансування природного газу за грудень 2018 року за договором транспортування природного газу №1707000361 від 25.07.2017.

Як було зазначено судом, Кодексом ГТС та договором транспортування на відповідача, як оператора ГТС, покладено обов`язок здійснення фізичного балансування, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме - необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу обсягів природного газу та фізично відібраного з точок виходу (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС). На виконання цієї функції відповідач визначає обсяг природного газу, який подається замовниками послуг транспортування на точках входу до газотранспортної системи та відбирається такими замовниками через точку виходу з газотранспортної системи.

Якщо замовник послуг транспортування відбирає з газотранспортної системи обсяги природного газу в обсягах більших, ніж ним були подані до системи, відповідач для забезпечення фізичного балансування здійснює комерційне балансування, яким є діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Тобто, для фізичного балансування, а саме - забезпечення співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу - фізично відібраного з точок виходу, відповідач у випадку виявлення різниці між обсягами природного газу, поданими замовником послуг для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (небалансу), здійснює комерційне балансування, завдяки якому відновлюється співвідношення обсягів природного газу в газотранспортній системі.

Для виявлення відповідачем у газотранспортній системі небалансів обсягів природного газу відповідач здійснює алокацію - віднесення оператором ГТС обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС).

При здійсненні алокації відповідач, як оператор ГТС, використовує у тому числі фактичні дані стосовно обсягів природного газу, які були передані через точку виходу з газотранспортної системи до суміжних систем - інших газотранспортних систем, газорозподільних систем, газосховищ, установок LNG, систем суміжного газовидобувного підприємства, інших систем, що мають фізичне з`єднання з газотранспортною системою (п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС).

Відповідач, заперечуючи протиправність своїх дій, зазначив, що, дійсно, з метою врегулювання показників указаного небалансу за грудень 2018 року ним, як оператором газотранспортної системи, були надані послуги                      ТОВ "Луганськгаз Збут" з балансування обсягів природного газу (1 372,782 тис.куб.м.) на загальну суму 18 454 848,76 грн, про що був складений відповідний акт № 12-18-1707000361-Баланс від 31.12.2018, який 18.01.2019 був направлений замовнику (ТОВ "Луганськгаз Збут") із супровідним листом № 2001ВИх-19-78 від 14.01.2019. 

При цьому відповідач послався на звіт АТ "Укртрансгаз" по точках входу/виходу послуг транспортування для ТОВ "Луганськгаз Збут" за грудень 2018 року, згідно з яким у віртуальній точці замовника (ТОВ "Луганськгаз Збут") 56ZE-VTP-000000О надійшло газу - 547,593 тис.куб.м., а відібрано ТОВ "Луганськгаз Збут" з указаної точки виходу газу у більшому розмірі - 1 920,375 тис.куб.м. Таким чином відповідач установив у грудні 2018 року у замовника небаланс газу обсягом 1 372,782 тис.куб.м. (547,593 тис.куб.м. - 1   920,375 тис.куб.м.). 

Дослідивши наявні у матеріалах докази, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що визначення відповідачем негативного значення небалансу газу у ТОВ "Луганськгаз Збут" за грудень 2018 року (обсягом 1 372,782 тис.куб.м.) та подальше надання ним послуг з балансування вказаних обсягів природного газу є передчасними діями відповідача, як оператора газотранспортної системи, з огляду на наступне.

Так, за змістом п. 4 Глави 3 Розділу XIV Кодексу ГТС (п. 9.1 договору транспортування) у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця має право: здійснити купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснити відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць.

Відповідно до пп. 2 п. 7 глави 3 Розділу ХІV Кодексу ГТС (п. 11.4 договору транспортування) місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів, зокрема, при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Отже, відповідно до умов договору та норм Кодексу ГТС, надання послуг балансування оператором обумовлене наявністю таких умов:                          1) виникнення негативного місячного небалансу у замовника; 2) не врегулювання замовником послуг транспортування цього небалансу самостійно в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Судом встановлено та, що не заперечено позивачем, що на кінець грудня 2018 року у нього, як у замовника, виник негативний місячний небаланс природного газу у обсязі 1 372,782 тис.куб.м. У той же час, слід зазначити, що Кодексом ГТС передбачене право ТОВ "Луганськгаз Збут" для самостійного врегулювання наявного у нього негативного місячного небалансу (за грудень 2018 року), яке могло бути реалізоване ним до 12.01.2019 шляхом закупівлі природного газу в інших замовників послуг транспортування.

Поряд з цим, як вже встановлено судом, 31.12.2018  ТОВ "Луганськгаз Збут" придбало у АТ Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз" природний газ в обсязі 1 422 782 м3 (до якого входив спірний обсяг - 1 372,782 тис.куб.м.) на підставі договору купівлі-продажу № 1707000361 від 25.07.2017, що було оформлено комерційними актами, актами приймання-передачі природного газу у віртуальній точці від 31.12.2018. 

У подальшому, 08.01.2019, тобто у строки визначені законом (до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем), вказані акти приймання-передачі природного газу у віртуальній точці (у тому числі і акт з обсягом газу 1 372 782 м3), а також звіт ТОВ "Луганськгаз Збут" № 13 від 08.01.2019 про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування за грудень 2018 року (в якому був визначений загальний обсяг придбаного позивачем у ТОВ "Гефєст" та АТ "Луганськгаз" газу: 1 920 375 м3 = (497 593 м3 + та 1 422 782 м3), були направлені АТ "Укртрансгаз", яке їх отримало 11.01.2019.

Отже, здійснивши закупівлю природного газу у ПАТ "Луганськгаз" обсягом 1 372 782 м3 та, оформивши цю господарську операцію у відповідності до вимог Кодексу ГТС, ТОВ "Луганськгаз Збут" виконало процедуру самостійного врегулювання місячного небалансу в порядку, визначеному главою 3 розділу XIV Кодексу ГТС.

Проте, не зважаючи на такі обставини, відповідач 14.01.2019  склав звіт по точках входу/виходу за грудень 2018 року відносно ТОВ "Луганськгаз Збут" та акт послуг балансування за грудень 2018 року.

Таким чином, всупереч умовам договору транспортування та вимог Кодексу ГТС, АТ "Укртрансгаз" під час здійснення комерційного балансування обсягів газу щодо ТОВ "Луганськгаз Збут" за грудень 2018 року безпідставно не врахувало господарську операцію про закупівлю 31.12.2018 ТОВ "Луганськгаз Збут" у АТ "Луганськгаз" природного газу у обсязі 1 372 782 м3, що призвело до формування 14.01.2019  відповідачем незаконного акту №12-18-1707000361-БАЛАНС від 31.12.2018  про надання послуг балансування у грудні 2018 року на суму 18 454 848,76 грн.

При цьому, суд встановив, що указаний акт № 12-18-1707000361-БАЛАНС від 31.12.2018  на суму 18 454 848,76 грн (разом із відповідним розрахунком) був направлений ТОВ "Луганськгаз Збут" 18.01.2019 , тобто із порушенням строку, визначеного п. 9.4 договору транспортування, у той час, як відповідні документи  мали бути надані позивачу до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, тобто до 14.01.2019.

Судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги аргументи відповідача про наявність у третьої особи - АТ "Луганськгаз" негативного небалансу за грудень 2018 року, у зв`язку з чим ТОВ "Луганськгаз Збут" не могло купити в неї газ, а АТ "Луганськгаз" - відповідно його продати.   
                  
З цього приводу судом встановлено, що 08.01.2019 продавець газу -                АТ "Луганськгаз" (третя особа) так само направив оператору (АТ "Укртрансгаз") власний звіт № 1 від 04.01.2019  про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування за грудень 2018 року, у якому були зазначені обсяги придбаного/проданого ним газу, а саме: придбаного АТ "Луганськгаз" у віртуальній торговій точці газу обсягом               40 901 047 м3 (у тому числі, 4 000 000 м3 - з ресурсу ТОВ "Газ Транс Преміум" (з яких: 50 000 м3 - відповідно до підтвердженої номінації від  ТОВ "Газ Транс Преміум" та для подальшого оптового продажу ТОВ "Луганськгаз Збут; 1 372 782 м3 - без підтверджених номінацій та для подальшого оптового продажу ТОВ "Луганськгаз Збут"; 75 793 м3 - без підтверджених номінацій та для подальшого постачання (продажу) бюджетним організаціям і промисловим споживачам за процедурою самостійного врегулювання АТ "Луганськгаз" (оператора ГРС) можливого місячного небалансу (згідно із пунктом 4 глави 3 Розділу XIV Кодексу ГТС)) та 2 501 425 м3 - закупівля обсягів природного газу у ТОВ "Газ Транс Преміум" за процедурою самостійного врегулювання АТ "Луганськгаз" можливого місячного небалансу, визначеною пунктом 4 глави 3 Розділу XIV Кодексу ГТС. 

Тобто, АТ "Луганськгаз" також були вчинені дії для самостійного врегулювання наявного у нього у грудні 2018 року негативного небалансу поставленого газу.

Суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що якщо відповідач вважав, що в результаті поставки природного газу від АТ "Луганськгаз" до                     ТОВ "Луганськгаз Збут" відбулось перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу з боку АТ "Луганськгаз", відповідач повинен був визначити даний об`єм газу (1 372 782 м3), як негативний місячний небаланс АТ "Луганськгаз" та здійснити послуги балансування саме третій особі. 

Однак, відповідач обсяг придбаного третьою особою (АТ "Луганськгаз") газу (у спірному обсязі) у якості негативного небалансу за грудень 2018 року для неї не визначив та не врегулював цього небалансу. 

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд правомірно визнав необґрунтованими твердження відповідача про наявність обсягу негативного місячного небалансу у АТ "Луганськгаз" в обсязі 780,368 тис. м3 на підтвердження чого відповідач надав звіт по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем) за грудень 2018 року та відповідний акт надання АТ "Луганськгаз" послуг балансування обсягів природного газу від 31.12.2018. Суд зазначає, що зазначені доводи та докази відповідача стосуються іншого обсягу газу, що не відноситься до спірних правовідносин, відтак, вказані обставини не мають значення для правильного вирішення спору.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що, посилаючись на наявність небалансу у продавця газу - АТ "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз" (третя особа), відповідач не подав суду жодних доказів вчинення ним дій щодо врегулювання небалансу відносно третьої особи в порядку  Кодексу ГТС. 

На підставі викладеного, враховуючи обставини, встановлені у даній справі, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої             інстанції про те, що невключення господарської операції позивача на закупівлю природного газу в обсязі 1 372 782 м3 відповідачем здійснено передчасно, а тому визначення негативного небалансу природного газу у                                  ТОВ "Луганськгаз Збут" в грудні 2018 року було здійснено неправомірно, що є порушенням господарського зобов`язання.

Як було зазначено, предметом розгляду в цій справі є вимоги про стягнення з АТ "Укртрансгаз" збитків у сумі 18 454 848,76 грн, завданих у зв`язку з безпідставним стягненням з позивача вказаної суми, як оплати послуг балансування природного газу за грудень 2018 року за договором транспортування природного газу №1707000361 від 25.07.2017.

Суд першої інстанції беручи до уваги порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, що виявилося в неправомірному нарахуванні позивачу плати за послуги балансування обсягів природного газу за грудень 2018 року та призвело до виплати позивачем коштів у розмірі 18 454 848,76 грн, дійшов висновку про доведеність позивачем усього складу цивільного правопорушення, необхідного для стягнення збитків. 

Відтак, зважаючи на встановлені обставини, суд першої інстанції погодився з позивачем щодо правильності обраного способу захисту, а також наявності правових підстав для відшкодування йому збитків, спричинених неправомірними діями АТ "Укртрансгаз", відповідно до положень статей   15,   16,   22,   906, 1166 ЦК України, статей   224,   225 ГК України.

Надаючи оцінку правовій кваліфікації спірних правовідносин як збитків, колегія суддів з наведеним висновком суду першої інстанції погодитись не може, з наступних підстав. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частин першої та другої         статті 1212 ЦК України       особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення   глави 83 ЦК України   застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи    наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень         глави 83 ЦК України.
За змістом приписів глав 82 і 83   Цивільного кодексу України   для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (пункти 63 - 66).

Із встановлених вище обставин вбачається, що підставою для перерахування позивачем на користь АТ "Укртрансгаз" 18 454 848,76 грн, стало необґрунтоване, тобто без дотримання встановленого Договором та законодавством порядку врегулювання негативного місячного небалансу, нарахування АТ "Укртрансгаз" ТОВ "Луганськ Збут" плати за послуги комерційного балансування природного газу за грудень 2018 року за Договором транспортування природного газу №1707000361 від 25.07.2017.

В ході розгляду цього спору було встановлено, що визначення негативного небалансу природного газу у ТОВ "Луганськгаз Збут" в грудні 2018 року в обсязі 1 372 782 м3 було здійснено неправомірно, що є порушенням господарського зобов`язання. Відповідно звернення відповідача про сплату на користь АТ "Укртрансгаз" 18 454 848,76 грн позивачем, за яким й було здійснено перерахування спірної суми, є передчасним та необґрунтованим. 

При цьому що стосується здійсненої позивачем фактичної оплати                         18 454 848,76 грн, слід зазначити, у несплата таких послуг відповідно до                п. 8 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС передбачає відмову оператора газотранспортної системи у прийнятті від замовника послуг транспортування номінацій на поточний та наступні газові періоди та повідомлення операторів суміжних систем про неможливість прийняття номінацій від цього замовника на поточний та наступні газові періоди. Отже, у разі несплати ТОВ "Луганськгаз Збут" послуг за актом № 12-18-1707000361-Баланс від 31.12.2018, АТ "Укртрансгаз" відмовило б позивачу у прийнятті номінацій на наступні періоди, що негативно вплинуло б на господарську діяльність позивача.

Таким чином, з наведеного вбачається, що нарахування                                     АТ "Укртрансгаз" плати за послуги комерційного балансування природного газу за грудень 2018 року фактично відбулося поза межами умов, передбачених договором транспортування природного газу №1707000361 від 25.07.2017

Суд апеляційної інстанції зазначає, що завдання збитків та набуття майна без достатньої правової підстави мають різну правову природу і підпадають під різне нормативно-правове регулювання. На відміну від збитків, для стягнення яких підлягає доведенню наявність складу правопорушення, - для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів необхідним є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження      цього майно відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин приписи статті   22,   906 ЦК України, статей   224,   225 ГК України, оскільки застосуванню підлягали положення   статті 1212 ЦК України   щодо наслідків набуття майна без достатньої правової підстави.
При цьому, дійшовши до означеного висновку, суд апеляційної інстанції приймає до уваги правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17.
Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснюють правильну правову кваліфікацію останніх та застосовують для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини [аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)]. 
Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. (Аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №       761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).
Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (пункти 85, 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про помилкове застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин приписів статті   22,   906 ЦК України, статей   224,   225 ГК України, які регулюють деліктні правовідносини. Водночас, зазначене не вплинуло на правильність висновків суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
При розгляді даної справи судом апеляційної інстанції враховано правову позицію Верховного Суду у постанові від 20.10.2020 у справі №910/13503/19 щодо застосування  у подібних правовідносинах положень 1212 ЦК України. 
Доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженого рішення скаржником не наведено. Водночас, зазначаючи про порушення судом норм процесуального та матеріального права, фактично скаржник вдається до заперечення обставин, установлених судом першої інстанції під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої цим судом оцінки доказів у справі.
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції  зазначає, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України",       no. 4241/03 від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Всім встановленим обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору надана належна правова оцінка. 

Відтак, усі інші доводи та міркування скаржника, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують   висновків суду першої інстанції.

Проаналізувавши текст оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про вмотивованість судового рішення, враховуючи, що доводи та аргументи сторін були почуті, судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується його рішення, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку відповідачем при перегляді прийнятого рішення суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, вимоги апеляційної скарги    є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 

Відповідно до ч.4 ст. 277 ГПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За результатом перегляду даної справи, суд апеляційної інстанції, враховуючи, що всі істотні обставини справи судом першої інстанції встановлені, однак спірні правовідносини кваліфіковані помилково як такі, що виникли із завдання збитків,      що, в свою чергу, не призвело до безпідставного стягнення судом з відповідача грошових коштів, вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі № 910/17567/19, виклавши  мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а також відповідним чином змінити резолютивну частину судового рішення у цій справі.

Судові витрати.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення суд дійшов висновку змінити в частині мотивувальної та резолютивної частин, що не має наслідком фактичної зміни результатів розгляду позовних вимог, судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

                                       ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення. 

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі                № 910/17567/19 змінити, викласти мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:
«Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" до Акціонерного товариства "Укртрансгаз", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз" про стягнення збитків у сумі 18 454 848,76 грн. задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код 30019801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" (93400, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, будинок 87, кімната 307; ідентифікаційний код 40268230) 18 454 848 (вісімнадцять мільйонів чотириста п`ятдесят чотири тисячі вісімсот сорок вісім) грн 76 коп., судовий збір у сумі 276 822 (двісті сімдесят шість тисяч вісімсот двадцять дві) грн  73 коп.»
3. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст судового рішення складено та підписано - 29.03.2020. 

Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                О.В. Попікова