ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2021 року                                                    м. Дніпро         Справа №  904/3012/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чередка А.Є. (доповідач)                  
суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.,
при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "КУРС"  

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Петренко І.В.) від 09.11.2020р. у справі № 904/3012/20

за  позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗАВТОМАТИКА" 
до   Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "КУРС" 
про  стягнення 4184156,49грн., з яких 3940000,00грн. основної заборгованості; 136236,49грн. трьох процентів річних та 107920,00грн. інфляційних втрат (договір №01/19-ФД від 12.02.2019 про надання повортної безвідсоткової фінансової допомоги), з урахування від 28.09.2020 за вих.№б/н про збільшення позовних вимог                          

ВСТАНОВИВ:    
  
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2020р. у справі № 904/3012/20:
- позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРГАЗАВТОМАТИКА" до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "КУРС" про стягнення 4184156,49грн., з яких 3940000,00грн. основної заборгованості; 136236,49грн. трьох процентів річних та 107920,00грн. інфляційних втрат (договір №01/19-ФД від 12.02.2019 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги), з урахування від 28.09.2020 за вих.№б/н про збільшення позовних вимог прийнятих до розгляду ухвалою від 06.10.2020 задоволено частково;
- стягнуто з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "КУРС" (51200, Дніпропетровська обл., місто Новомосковськ, ВУЛИЦЯ БІЛОЇ З, будинок 69 В; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 13424434) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРГАЗАВТОМАТИКА" (61052, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ЯРОСЛАВСЬКА, будинок 32, квартира 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31440428) 3940000,00грн. (три мільйони дев`ятсот сорок тисяч грн. 00 коп.) основної заборгованості; 134298,79грн. (сто тридцять чотири тисячі двісті дев`яносто вісім грн. 79 коп.) трьох процентів річних; 107920,00грн. (сто сім тисяч дев`ятсот двадцять грн. 00 коп.) інфляційних втрат; 62731,00грн. (шістдесят дві тисячі сімсот тридцять одна грн. 00 коп.) судового збору;
- в частині стягнення з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "КУРС" (51200, Дніпропетровська обл., місто Новомосковськ, ВУЛИЦЯ БІЛОЇ З, будинок 69 В; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 13424434) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРГАЗАВТОМАТИКА" (61052, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ЯРОСЛАВСЬКА, будинок 32, квартира 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31440428) 1937,70грн. трьох процентів річних - відмовлено. 
Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "КУРС", в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2020р. у справі № 904/3012/20 змінити в частині стягнення інфляційних втрат.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не врахував приписів п. 3.2. постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", приймаючи до уваги який сума інфляційних втрат за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року становить 48055,25 грн., тому здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат є неправильним, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає зміні в частині стягнення інфляційних втрат.  
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2021р. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "КУРС" строк подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області  від 09.11.2020р. у справі № 904/3012/20, відкрито  апеляційне  провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "КУРС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області  від 09.11.2020р. у справі № 904/3012/20, зупинено дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області  від 09.11.2020р. у справі № 904/3012/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 04.03.21р. о 10:00 год. 
Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу відповідача безпідставною, посилаючись при цьому на те, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007, а тому позивачем було правильно розраховано інфляційні витрати у розмірі 107 920,00 грн.
Відповідач наданим їм правом участі у судовому засіданні не скористався та не забезпечив явку в судове засідання свого повноважного представника, про час та місце судового засідання був повідомлений апеляційним судом, що підтверджується відповідними матеріалами справи про отримання нарочно представником відповідача копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення судового засідання у даній справі.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Курс".
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи,  судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.  
Як вбачається з матеріалів справи, 12.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазавтоматика" (Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Курс" (Позичальник) був укладений договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 01/19ФД (далі Договір).
Згідно умов п. 1.1. Договору, в порядку та на умовах, передбачених чинним Договором, Позикодавець зобов`язався надати Позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу (в подальшому фінансова допомога), а Позичальник зобов`язався використати її для власної господарської діяльності і повернути у визначений Договором строк.
Умовами Договору сторони погодили, що фінансова допомога надається у розмірі 4 000 000,00 грн. (п. 1.2. Договору). Відсотки на фінансову допомогу, що надається за цим договором не нараховуються (п. 1.3. Договору). Фінансова допомога надається строком до 12 серпня 2019 року. Вказаний строк може бути продовжений за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до цього договору (п. 1.4. Договору). По закінченню строку, вказаного в п. 1.4. цього Договору, позичальник зобов`язується повернути фінансову допомогу в повному обсязі, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позикодавця (п. 1.5. Договору).
Відповідно до умов п. 2.1. Договору, Позикодавець має право вимагати від Позичальника повернення фінансової допомоги відповідно до п. 1.5. цього Договору.
За погодженими сторонами умовами п. 2.2. Договору, Позикодавець зобов`язаний надати у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу зазначену в Договорі суму фінансової допомоги на поточний рахунок Позичальника в строк, що не перевищує трьох банківських днів з дати підписання цього Договору.
Позичальник зобов`язаний повернути фінансову допомогу в строки, що встановлені договором (п. 2.3. Договору).    
Як свідчать надані у справу копії платіжних доручень № 948 від 14.02.2019, № 949 від 14.02.2019, № 1072 від 03.04.2019, № 1105 від 12.04.2019, № 1107 від 12.04.2019, № 1134 від 19.04.2019, № 1136 від 24.04.2019, на виконання умов договору № 01/19-ФД від 12.02.2019 Позивач перерахував на розрахунковий рахунок Відповідача суму безвідсоткової фінансової допомоги в загальному розмірі  4 000 000,00 грн.
Платіжним дорученням № 1168 від 27.03.2020 Відповідач здійснив повернення на користь Позивача поворотної безвідсоткової фінансової допомоги в сумі 60 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку.
За доводами Позивача, внаслідок неналежного виконання Відповідачем свого договірного обов`язку щодо повернення повної суми одержаної фінансової допомоги, виникла заборгованість у розмірі 4184156,49грн., з яких сума основної заборгованості становить 3 940 000,00 грн., 3 % річних - 136 236,49 грн. та  інфляційні втрати - 107 920,00 грн., стягнення якої і є предметом цього позову.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що Позивачем доведено невиконання Відповідачем зобов`язання з повернення суми фінансової допомоги по договору № 01/19-ФД від 12.02.2019  у розмірі 3 940 000,00 грн.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом ст. ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Згідно із приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За своєю правовою природою укладений між сторонами договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, є договором позики.
Відповідно до приписів ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За умовами ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Ст. 610 ЦК України визначено, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом,    на виконання умов договору № 01/19-ФД від 12.02.2019 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги позивач перерахував відповідачеві суму позики у розмірі 4 000 000,00 грн. Відповідач повернув позивачу 27.03.2020 фінансову допомогу у розмірі 60000,00 грн. Доказів повернення фінансової допомоги в сумі 3 940 000,00 грн. відповідач суду не надав. Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував. 
Встановивши факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення фінансової допомоги за договором, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів сплати цього боргу, суд першої інстанції визнав доведеною і не спростованою відповідачем заявлену позивачем до стягнення суму основного боргу, та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі   3 940 000,00 грн. 
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що що суд першої інстанції не врахував приписів п. 3.2. постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", приймаючи до уваги який сума інфляційних втрат за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року становить 48055,25 грн., тому здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат є неправильним, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає зміні в частині стягнення інфляційних втрат.  
Апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта щодо невірного розрахунку позивачем інфляційних втрат та визнання його судом першої інстанції методологічно правильним. 
Дослідивши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, апеляційний суд дійшов висновку, що він виконаний у відповідності до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.
Приймаючи до уваги рекомендації Верховного Суду України (лист "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.97 р. № 62-97р), вважається, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа, то розрахунок починається з наступного місяця. І за аналогією: якщо погашення заборгованості відбулося з 1 до 15 числа відповідного місяця - інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця.
Оскільки, заборгованість у розмірі 4 000 000,00 грн. у  Відповідача виникла 13.08.2019, а частково була погашена 26.03.2020, тому сума боргу підлягає індексації протягом серпня - грудня 2019 року, січня - березня 2020 року. Крім того, у зв`язку з частковим погашенням боргу 27.03.2020, заборгованість у розмірі 3 940 000 грн. станом на дату звернення до суду 25.05.2020, підлягає індексації протягом квітня-травня 2020 року. Варто вказати, що станом на дату звернення Позивача до суду Міністерством фінансів України не було опубліковано індекс інфляції за травень 2020 року.
Відтак, позивач вірно розрахував інфляційні втрати, які за загальний період з серпня 2019 року по квітень 2020 року становлять 107 920,00 грн., з чим погодився суд першої інстанції. 
З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обгрунтованих висновків місцевого господарського суду, викладених у рішенні, яке відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі від 09.11.2020р. відсутні. 
Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги  у розмірі 3 153,00 грн. слід покласти на останнього.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "КУРС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2020р. у справі № 904/3012/20 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2020р. у справі № 904/3012/20 – залишити без змін.
Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у сумі 3 153,00 грн. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "КУРС".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Право на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції та строки оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України. 

Повна постанова складена та підписана 12.03.2021 року.

Головуючий суддя                                                                                   А.Є. Чередко  

Суддя                                                                                                           Л.А. Коваль

Суддя                                                                                                           В.Ф. Мороз