ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Справа № 33/807/152/21 Головуючий в 1-й інстанції - Богомолова Л.В.
Єдиний унікальний № 310/53/21 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.124 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
05 березня 2021 року                                                 м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Целінського А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 січня 2021 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 січня 2021 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП притягнуто  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.

Як зазначено в постанові, 12 січня 2021 року на адресу Бердянського міськрайонного суду надійшов адміністративний матеріал, згідно якого 24 грудня 2020 року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Peugeot Partner Tepee, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи на дорогу вул. Консульська з прилеглої території міськлікарні, не надав дорогу автомобілю ЗАЗ DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по ній, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалих не має. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.10.2 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що в момент зіткнення він не виїжджав з прилеглої території, а рухався по проїзній частині перехрестя пр. Західного та вул. Консульській з метою виконати маневр ліворуч, при цьому судом не враховано той факт,що водій ОСОБА_2 повинен був у даному випадку керуватися встановленим по ходу його руху дорожнім знаком 2.1 ПДР України «Дати дорогу», який відповідно до вимог ПДР України, встановлюється лише безпосередньо перед перехрестям. Таким чином, у водія автомобіля «Ланос» були всі необхідні об`єктивні дані вважати, що він наближається до перехрестя нерівнозначних доріг. Також судом не надано оцінки тому факту, що в момент зіткнення автомобіль «Ланос» частково виїхав на зустрічну смугу руху, виконуючи маневр обгону. Факт того, що зіткнення сталося саме на перехресті нерівнозначних доріг підтверджуються копіями масштабних архітектурних схем місця ДТП, які він долучав до матеріалів справи разом із клопотанням про проведення автотехнічної експертизи. Разом з цим, судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у задоволенні цього клопотання.
Таким чином, суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини даної дорожньо-транспортної пригоди, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, не взяв до уваги надані ним пояснення та масштабні схеми місця ДТП, відмовив у задоволенні клопотання про призначення автотехнічної експертизи, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення. На його думку саме водій автомобіля «Ланос» не надав перевагу у русі, виконав небезпечний маневр з частковим виїздом на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення.
Враховуючи викладене, просить призначити автотехнічну експертизу, скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Целінського А.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надав відповідну правову оцінку.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №103979 від 24 грудня 2020 року (а.с.2); схемою місця ДТП, в якій відображені всі необхідні дані щодо руху транспортних засобів та їх розташування після ДТП, а також зафіксовані пошкодження автомобілів унаслідок ДТП, та фототаблиці до неї (а.с.3-4); письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які відібрані на місці ДТП (а.с.5-6).

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 провину свою не визнав та пояснив, що 24 грудня 2020 року приблизно о 14 годині 00 хвилин він керував автомобілем Peugeot Partner, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджав з території лікарні та намагався повернути на вулицю Консульську, коли в цей час його вдарив автомобіль ЗАЗ DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по вулиці Консульській. Вважав, що водій автомобілю ЗАЗ DAEWOO LANOS повинен був дати йому дорогу, так як по ходу руху водія автомобілю ЗАЗ DAEWOO LANOS перед перехрестям з проспектом Західним встановлений дорожній знак 2.1 ПДР України «Дати дорогу». Вважав, що дорога, по якій він виїжджав на вулицю Консульську не є прилеглою територією.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав аналогічні показання.

В письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що 24.12.2020 року він рухався на автомобілі ЗАЗ DAEWOO LANOS по вулиці Консульській у м. Бердянську. Перед перехрестям з пр. Західним він зупинився, щоб надати дорогу автомобілям, які рухались по проспекту. В той час з прилеглої території Бердянської міської лікарні на великій швидкості виїхав автомобіль Peugeot Partner під керуванням ОСОБА_1 та вчинив з ним зіткнення.

Обставини зазначені водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в тому числі взаємне розташування транспортних засобів, об`єктивно підтверджуються схемою місця ДТП та фототаблицею до неї.

З вказаного вбачається, що суд першої інстанції дав правильну оцінку всім наявним доказам у справі, та належним чином мотивував у постанові свої висновки. Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до пункту 10.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них;

Відповідно до наданих суду матеріалів ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Peugeot Partner Tepee, виїжджав на вул. Консульська з території Бердянської міської лікарні, що не заперечував і сам ОСОБА_1 в своїх поясненнях після ДТП та в суді першої інстанції. Разом з цим, територія лікарні і є прилеглою територією, що прилягає до краю проїзної частини, а саме дороги по вул. Консульська. Тобто, при виїзді на вулицю Консульська з території Бердянської міської лікарні ОСОБА_1 повинен був надати дорогу автомобілям, які рухаються по цій вулиці.

Таким чином, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №103979 від 24 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 , містить необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 була ознайомлений, йому роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що засвідчив особистим підписом.

На думку апеляційного суду, докази, що містяться в матеріалах справи, на які послався суд першої інстанції в оскаржуваній постанові в обґрунтування своїх висновків, є належними, допустимими і достатніми, узгоджуються між собою та у своїй сукупності вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у призначенні автотехнічної експертизи, апеляційний суд вважає не слушними, оскільки експертиза призначається судом, коли виникає потреба в спеціальних знаннях. В даному випадку для прийняття законного рішення немає необхідності в спеціальних знання через відсутність спірних фактичних обставин справи, що потребують експертного дослідження в цій галузі.

Посилання апелянта на те, що ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху України, а саме останній повинен був керуватися дорожнім знаком 2.1 ПДР України та надати йому дорогу, є непереконливими, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів, які вказуються на те, що саме водій ОСОБА_1 , виїжджаючи з прилеглої території повинен був надати дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_2 .

Крім того, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити зазначені ОСОБА_1 обставини, оскільки судовий розгляд проводиться щодо конкретної особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, в межах цього протоколу. Між тим, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що працівниками поліції було складено протокол відносно ОСОБА_2 , а тому апеляційний суд не має права за власною ініціативою виходити за межі складеного протоколу.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 січня 2021 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду В.А. Фомін
Дата документу  Справа № 310/53/21