Номер провадження: 33/813/38/21
Номер справи місцевого суду: 512/529/20 
Головуючий у першій інстанції Брюховецький О. Ю. 
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2021 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Ващенко Л.Г., одноособово, за участі секретаря Чепрас А.І., розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Савранського районного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року (одноособово суддя Брюховецький О.Ю.) в адміністративній справі про притягнення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає по АДРЕСА_1 
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Постановою Савранського районного суду Одеської області від 18.11.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) з накладенням штрафу в розмірі 10 200 гривень і з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, суд також стягнув на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень. 
ОСОБА_1 не погодився із постановою суду від 18.11.2020 року і 27.11.2020 року, через пошту (а.с.40), подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність постанови суду. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає:
Постанова суду є незаконною, необґрунтованою та передчасною, оскільки 19.08.2020 року близько 10:25 він перебував на вул. Центральній у с. Михалкове Кривоозерського району Миколаївської області біля свого автомобіля ИЖ-408 № НОМЕР_1 , який стояв з заглушеними двигуном через його несправність. В цей час приїхали працівники поліції, попросили надати документи на авто, що він і зробив, що підтверджується свідченнями свідка ОСОБА_2 , яка допитана судом у судовому засіданні.
Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив формальне ставлення до вирішення справи, з`ясував обставини неповно та не всебічно, не проаналізував досліджені докази та не надав їм належної юридичної оцінки.
Обґрунтовуючи висновок про наявність доказів на підтвердження його вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд послався на дані, відображені в протоколі про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків, які не підтвердили, що він керував автомобілем.
Суд взяв до уваги свідчення ОСОБА_3 , який судом не допитувався і не взяв до уваги пояснення ОСОБА_2 , яка допитана судом.
Для кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід встановити, що особа керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовитись від проходження вказаного огляду виключно після зупинки транспортного засобу працівниками поліції.
З досліджених судом доказів вбачається, що автомобіль не рухався.
Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Правила прийнятності та допустимості доказів встановлюються національним законом, проте національні суди мають обов`язок оцінювати ці докази та їхню природу у спосіб, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції (рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" (Schenk v. Switzerland) від 12.07.1988 p., серія А № 140).
У рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, "Коробов проти України" від 21.07.2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06.12.1998 року, Суд зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту" (п.150, п.65, п.253).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Постанова суду першої інстанції від 18.11.2020 року підлягає скасуванню з таких підстав. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 ч.1 КУпАП). 
Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами (ст. 251 ч.1 КУпАП). 
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).
З матеріалів справи вбачається наступне.
19.08.2020 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 116145 про те, що: 19.08.2020 року о 10 год. 20 хв. в с. Михайлкове, вул. Центральна, гр. ОСОБА_1 керував т/з ИЖ 408 д.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху (далі-Правила), за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1). 
Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк від одного до трьох років (ст. 130 ч.1 КУпАП в редакції станом на 19.08.2020 року). 
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил). 
Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних та суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його, як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. 
З огляду на викладене, диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП, в редакції станом на 19.08.2020 року (час фіксації правопорушення і складання протоколу про адміністративне правопорушення), передбачала відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП (час фіксації правопорушення і складання протоколу про адміністративне правопорушення), і, станом на час розгляду справи в суді першої та в суді апеляційної інстанцій, не передбачала й не передбачає відповідальності, зокрема за відмову від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції  керування  водіями у стані сп`яніння транспортними засобами. 
До діючого КУпАП, а саме, ст. 130 КУпАП, у встановленому законом порядку, з підстав набрання чинності 17.06.2020 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі – Закон №720?ІХ), зміни щодо особи (суб`єкта правопорушення), не вносились. 
Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 116145 від 19.08.2020 року, як доказ у справі (ст. 251 КУпАП), не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки викладений у протоколі склад адміністративного правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП станом на час фіксації правопорушення і складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також станом на час розгляду справи в суді першої та в суді апеляційної інстанцій(а.с.1). 
Коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Суд звертає увагу і на наступне.
Обґрунтовуючи висновок щодо скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд у постанові зазначив, що вина ОСОБА_1 підтверджується, зокрема, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_3 . 
Письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_3 не є допустимими та достатніми доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки останні у судовому засіданні в суді першої інстанції в якості свідків не допитувались, у встановленому законом порядку, зазначені особи не попереджалися судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень. 
Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». 
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. 
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості (у ст. 62 Конституції України). 
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особам, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. 
Зважаючи на викладене, постанова суду першої інстанції щодо обґрунтованості не відповідає вимогам ст. 251, 252, 283 КУпАП і підлягає скасуванню.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. 
Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97). 
ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року). 
Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 .
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).
Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, у тому числі, рішення про скасування постанови і закриття справи (ст. 293 КУпАП). 
Приймаючи до уваги, що фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, а отже не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Савранського районного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року – скасувати.
Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з підстав п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Постанова  суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови суду складено 08.02.2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко