Єдиний унікальний номер 225/6219/20 
Номер провадження 22-ц/804/482/21        

                                                                  ПОСТАНОВА
                                                            ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 березня 2021 року                                                                                                       м. Бахмут
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого - судді: Мірути О.А.
суддів: Новікової Г.В., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду               в м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 225/6219/20 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Суворівського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 30 листопада 2020 року, (суддя Скиба М.М.), 

                                                               В С Т А Н О В И В:

           29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Другого Суворівського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Клименко Р.В. обґрунтовує скаргу тим, що Дзержинським міським судом Донецької області йому був виданий виконавчий лист №2/225/333/2016 за судовим рішенням від 19.04.16р. по справі №2/225/333/2016 про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» (юридична адреса 85201, Донецька область, м.Дзержинськ, вул. Фестивальна,1) 12.05.2016 р. заборгованості по заробітній платі в розмірі 11911 грн. 87 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 31 491 грн. 09 коп., компенсацію за затримку виплати заробітної плати - в розмірі 6 737 грн. 99 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 
Надалі, постановою заступника начальника відділу ДВС м.Торецька Фомкіної А.С. про зміну реєстраційних даних боржника від 27.01.20р. ( ВП №52385208) по ухвалі Дзержинського міського суду від 11.07.19р. була проведена заміна боржника: з ТОВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» на ТОВ «Торецька вугледобувна компанія». Надалі боржником проведена зміна назви на Товариство з обмеженою відповідальністю «Авент енерджи» та адреси з м.Торецька, вул.Фестивальна, 1 на м.Одеса, Суворовський район, Балтська дорога, буд 71 А.
15 жовтня 2020 року він отримав постанову «Про повернення виконавчого документу стягувану» від 26.06.2020р. старшого державного виконавця Добріян Д.В. Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Вважає, що старший державний виконавець Добріян Д.В. не повинен був повертати йому виконавчий лист, а у відповідності до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 р., подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів необхідні документи і відомості, які були в наявності для перерахування йому коштів по виконавчому листу №2/225/333/2016 виданому Дзержинським міським судом Донецької області за судовим рішенням від 19.04.16р. по справі №2/225/333/2016 про стягнення з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТ ЕНЕРДЖИ» (код ЄДРПОУ 42245901) заборгованості по заробітній платі в розмірі 11911 грн. 87 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 31 491 грн. 09 коп., компенсацію за затримку виплати заробітної плати - в розмірі 6 737 грн. 99 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн..
Старшим державним виконавцем Добріян Д.В. Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вказані норми законодавства України не були виконані.
Вважає, що його права не можуть бути порушені, а виконавчий лист повинен бути прийнятий на виконання другим Суворовським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
На підставі викладеного, заявник просить поновити строк для подання скарги, визнати дії старшого державного виконавця Добріян Д.В. Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та постанову «Про повернення виконавчого документа стягувану» від 26.06.2020 року за виконавчим провадженням 52385208 неправомірними; зобов`язати старшого державного виконавця Добріян Д.В. Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) прийняти до виконання виконавчий лист № 2/225/333/2016 від 12.05.2016р. про стягнення на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТ ЕНЕРДЖИ» (код ЄДРПОУ 42245901) заборгованість по заробітній платі в розмірі 11911 грн. 87 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 31491 грн. 09 коп., компенсацію за затримку виплати заробітної плати - в розмірі 6 737 грн. 99 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.
Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 30 листопада 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 30.11.2020 року та визнати дії старшого державного виконавця Добріян Д.В. Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та постанову «Про повернення виконавчого документа стягувану» від 26.06.2020 року за виконавчим провадженням 52385208 неправомірними; зобов`язати старшого державного виконавця Добріян Д.В. Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийняти до виконання виконавчий лист № 2/225/333/2016 від 12.05.2016р. про стягнення на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТ ЕНЕРДЖИ» (код ЄДРПОУ 42245901) заборгованість по заробітній платі в розмірі 11911 грн. 87 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 31491 грн. 09 коп., компенсацію за затримку виплати заробітної плати - в розмірі 6 737 грн. 99 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Звертає увагу суду, що старший виконавець не повинен був повертати йому виконавчий лист, а забезпечити виконання рішення по виконавчому листу № 2/225/33/2016 року виданого Дзержинським міським судом Донецької області за судовим рішенням від 19.04.2016 року по цивільній справі за № 2/225/33/2016 про стягнення з ТОВ «Авент Енерджи» заборгованості по заробітний платі та моральної шкоди.  Вважає, що державним виконавцем були не виконані вказані норми законодавства України, а його права не можуть бути порушені та виконавчий лист повинен бути прийнятий на виконання. Крім того, звертає увагу суду у своїх доводах апеляційної скарги,що судом першої інстанції не було вирішено рішення про поновлення пропущеного строку для подання скарги. 
Відзиви на апеляційну скаргу від осіб, які беруть участь у справі до суду не надходили. 
В судове засідання апеляційного суду 10 березня 2021 року сторони  не з`явилися, але були повідомлені належним чином про день та час розгляду справи. 
            Заявник ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні апеляційної скарги наполягає. 
Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
  Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 19.04.2016 року з Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» (юридична адреса 85201, Донецька область, м. Дзержинськ, вул..Фестивальна,1) на користь ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 11911 грн. 87 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 31 491 грн. 09 коп., компенсацію за затримку виплати заробітної плати - в розмірі 6 737 грн. 99 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 
30.04.2016 року вказане рішення набрало законної сили та 12.05.2016 року на виконання  рішення був виданий виконавчий лист.
           Постановою заступника начальника відділу ДВС м. Торецька Фомкіної А.С. про зміну реєстраційних даних боржника від 27.01.20 р. ( ВП №52385208) по ухвалі Дзержинського міського суду від 11.07.19р. була проведена заміна боржника: з ТОВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» на ТОВ «Торецька вугледобувна компанія» та надалі проведена зміна назви боржника на Товариство з обмеженою відповідальністю «Авент енерджи» та адреси на з м. Торецька, вул. Фестивальна, 1 на м. Одеса, Суворовський район, Балтська дорога, буд 71 А.
Положеннями статті 1 Закону України №1404-VIII від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
            За вимогами частини 2 статті 36 цього Закону розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.
Пунктом 2 частини першою статті 37 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України).
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частинами 5 і 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що у разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі не надання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Клопотання про витребування із Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) матеріалів виконавчого провадження для перевірки його скарги ОСОБА_1 ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій не заявляв. Суд не наділений повноваженнями згідно Цивільного Процесуального Кодексу України самостійно витребувати матеріали виконавчого провадження.
Із заперечень заступника начальника відділу Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельничука Р.В. вбачається, що були здійснені заходи щодо розшуку майна ТОВ «Авент ЕНЕРДЖИ», встановлено, що боржник за адресою м. Одеса, вул. Балтська дорога, 71 А фактично не знаходиться, кошти на банківських рахунках також відсутні. Крім того роз`яснено, що «Повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ для виконання (а.с.22-23).  
Таким чином, матеріали цивільної справи не містять належних доказів не вчинення державним виконавцем виконавчих дій з виконання судового рішення № 2/225/33/2016, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.
             Ч.1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави по виконанню судових рішень» передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
Відповідно до частин 1-2 статті 3 Закону України «Про гарантії держави по виконанню судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Отже, вказаним Законом передбачається виконання саме рішень про стягнення коштів з державних органів, державних підприємств, установ, організацій та юридичних осіб, примусова реалізація майна яких забороняється відповідно до законодавства.
В даному випадку на органи державної виконавчої служби покладено обов`язок здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, а судове рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року по справі                      № 344/20949/18, і підстав для відступлення від вказаної позиції апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що юридична особа ТОВ «Авент Енерджи» не є державним органом, державним підприємством, установою, організацією та не відноситься до юридичних осіб, примусова реалізація майна яких забороняється відповідно до законодавства, а тому до даних правовідносин не може бути застосований Закону України «Про гарантії держави по виконанню судових рішень».
            Доводи апелянта стосовно того, що судом першої інстанції не було вирішено питання про поновлення строку для подання його скарги є безпідставними, оскільки як вбачається з оскаржуваної ухвали суду, суддею вирішено питання про поновлення строку для подання скарги (а.с.27-28), вона була прийнята та розглянута судом. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.  
Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Дзержинського міського суду Донецької області від 30 листопада 2020 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 . 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

     П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 30 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: