Ухвала
іменем України

 
12 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 709/2123/14-к
провадження № 51-15 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                              ОСОБА_1 ,
суддів                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року.
Обставини справи

1.  Вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 листопада                       2019 року, залишеним без змін апеляційним судом, 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кунье Ізюмського району Харківської області та жителя                              АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (далі – КК), та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі                частини 5 статті 74 КК, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.
2. Згідно вироку, ОСОБА_4 27 березня 2014 року близько 18:00, знаходячись біля меліоративного каналу на території СТ «Кристал», в ході сварки, що виникла на ґрунті давніх неприязних відносин між ним та ОСОБА_5 , протиправно наніс останній один удар рукою по лівій руці, один удар рукою по правій руці, після чого штовхнув її на землю, та наніс їй один удар ногою по лівій нозі і один удар по правій нозі, в результаті чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження легкого ступеню.
Доводи касаційної скарги
3.  У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді. 
4. На обґрунтування своєї позиції він зазначає про незаконну відмову у задоволенні клопотання про дослідження доказів судом апеляційної інстанції. 
5. Також ОСОБА_4 разом з касаційною скаргою подав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з поважних причин, якими вважає свою помилку при відправленні касаційної скарги, що унеможливило її подання у встановленні законодавством строки.
Оцінка суду

6.  Перевіривши дотримання засудженим порядку та строків касаційного оскарження, Суд дійшов висновку, що йому слід поновити строк на касаційне оскарження.
7. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
8.  Згідно з частиною 2 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України                    (далі – КПК) при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 цього ж Кодексу. 
9. У скарзі ОСОБА_4 , хоча і посилається на порушення кримінального процесуального закону, зазначені у статті 438 КПК, однак наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду у вироку фактичним обставинам справи, що на його думку, призвело до прийняття незаконного рішення. 
10.  Відповідно до частини 1 статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
11. Разом з тим, Суд не погоджується з доводами засудженого про те, що докази у провадженні були досліджені однобічно та неповно, оскільки в касаційній скарзі не зазначено, які дії чи рішення суду перешкодили стороні захисту ефективно обстоювати свою позицію в судовому засіданні, представляти докази і доводити їх переконливість.
12. Суд відхиляє посилання ОСОБА_4 на те, що суд апеляційної інстанції повторно не дослідив за його клопотанням докази, досліджені судом першої інстанції відповідно до статті 94 КПК, оскільки він не зазначив обставини, які б вимагали повторного дослідження доказів відповідно до положень частини 3 статті 404 КПК.
13. Так, відповідно до частини 3 статті 404 КПК, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
14. Крім того, питання про повторне дослідження доказів і фактичних обставин апеляційним судом може постати, лише якщо суд першої інстанції не забезпечив можливість обвинуваченого дослідити докази під час змагальної процедури в суді першої інстанції. Частина 3 статті 404 КПК, власне, і забезпечує таку можливість, зобов`язуючи суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження фактичних обставин справи, якщо суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушенням. 
15. Правильність оцінки судом першої інстанції доказів була предметом перевірки апеляційним судом, який надав вичерпні відповіді на усі доводи апеляційної скарги. Незгода засудженого із висновками судів, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення судами процесуального закону. Таким чином, суд апеляційної інстанції дотримався вимог статті 419 КПК. 
16.  Зміст касаційної скарги ОСОБА_4 зводиться до незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи. Однак така незгода з висновками судів, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення ними 
 
процесуального закону. Будь-яких інших доводів щодо порушення судами норм матеріального чи процесуального права в скарзі не наведено.
З огляду на викладене, касаційна скарга та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому слід відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК.
На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції задовільнити.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                          ОСОБА_4 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                        ОСОБА_3