Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року                                                         м. Рівне

Справа № 559/1527/20
Провадження № 33/4815/31/21

Рівненський апеляційний суд в складі судді Ковальчук Н. М., 
розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує, що в протоколі не вказано ні місце, ні час вчинення адміністративного правопорушення, а саме відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. В Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначено, що він відмовився від проходження огляду, проте не зазначено ні дати, ні часу. Вважає, що працівниками поліції порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, ст. 266 КУпАП. Письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не є належними доказами, оскільки є однотипними та написані під диктовку працівника поліції. Вважає, що рішення про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується лише на припущеннях про те, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився пройти огляд на визначення стану сп`яніння. Судом не враховано, що у нього на утриманні дружина та троє неповнолітніх дітей. Також вказує, що справу розглянуто у його відсутності, копію постанови суду він отримав по пошті 27.10.2020 року. З огляду на зазначене просить : поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 жовтня 2020 року скасувати та закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з"явився, подав до суду заяву про те, що не може з"явитись, оскільки хворий на ГРВ. Разом з тим, до заяви ОСОБА_1 не долучив жодного документа , що підтверждує захворюваність.

У відповідності до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова відносно ОСОБА_1 винесена 07 жовтня 2020 року, апеляційна скарга подана 05 листопада 2020 року (згідно штампа на поштовому конверті), тобто після закінчення строків на апеляційне оскарження. Враховуючи, що копія постанови була отримана ОСОБА_1 27 жовтня 2020 року, що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 29), тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин і його слід поновити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено: як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення від 17.07.2020, ОСОБА_1 17.07.2020 о 01 год. 30 хв. по вул. Грушевського, 4, в с.Верба, Дубенського району, керував т/з NASSAN QASHQAI н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest №0944» та проведення такого огляду у медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, та зміст ст. 63 Конституції України, зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення він не надавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Такий висновок ґрунтується на фактичних обставинах справи та не спростовується наведеними в апеляційній скарзі доводами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 289343 від 17.07.2020 року водійОСОБА_1 цього дня о 01 год. 30 хв. в с. Верба, вул. Грушевського, 4, Дубенського району, Рівненської області керував транспортним засобом NASSAN QASHQAI н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest №0344» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 

Протокол про адміністративне правопорушення підписано свідками ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які підтвердили обставини, викладені в протоколі.
Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 ,  ОСОБА_2  містять матеріали справи (а.с. 6, 7).
Пояснень при складанні протоколу ОСОБА_1 не надав, протокол не підписав.Згідно протоколу у ОСОБА_1  не вилучалось посвідчення водія. 
В матеріалах справи міститься Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 0344». В графі «Результат огляду на стан сп`яніння» зазначено «Відмовився», в графі «З результатами згоден» вказано « ОСОБА_1 від підпису відмовився». Зазначене підтверджено підписами свідків ОСОБА_3 ,  ОСОБА_2  (а.с. 4).

Згідно Направлення на огляд водія транспортного засобу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.07.2020 року 02 год. 20 хв., вбачається, що ОСОБА_1 направлено в заклад охорони здоров`я «Дубенська ЦРЛ», в зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. В графі «Результати огляду» вказано «Відмова» (а.с. 5). 
Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції вірно послався на докази, наявні в матеріалах справи, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилання  ОСОБА_1 про те, що в протоколі не вказано ні місце, ні час вчинення адміністративного правопорушення, а саме відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння спростовується самим протоколом, де вказано дату, час і місце вчинення правопорушення: 17.07.2020 року водійОСОБА_1 о 01 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 .
Також ОСОБА_1 вказує, що в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначено, що він відмовився від проходження огляду, проте не зазначено ні дати, ні часу.
У разі відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу чи в разі незгоди з його результатами,  ОСОБА_1 не був позбавлений можливості пройти такий огляд в медичному закладі. Проте, від такого огляду він також відмовився, що підтверджено Направленням на огляд водія транспортного засобу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.07.2020 року (а.с. 5).
Об"єктивних причин відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння судом не встановлено.
Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.
Наявність формальних неточностей у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для встановлення відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, якщо винуватість такої особи підтверджується сукупністю доказів по справі.
Апеляційний суд розцінює доводи про невинуватість ОСОБА_1 , як спосіб захисту спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.
Покликання ОСОБА_1 , що судом першої інстанції не враховано, що у нього на утриманні є дружина та троє неповнолітніх дітей, не може бути підставою для встановлення відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , не зважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе порушення правил дорожнього руху. 

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують законних висновків суду першої інстанції. 
Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.
На підставі наведеного, керуючись  ст. 293, 294 КУпАП, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 жовтня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду                                                       Ковальчук Н. М.