УХВАЛА

18 січня 2021 року 
м. Київ

справа № 320/6576/19
адміністративне провадження № К/9901/1840/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Ханової    Р.Ф., 

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області   
на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року
у справі № 320/6576/19
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Київській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
16 січня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області  на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 320/6576/19, предметом спору у якій є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р» від 30 серпня 2019 року № №0000011303, 0000021303, якими позивачу на 83150,65 грн збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у тому числі на 66520,52 грн за податковими зобов`язаннями, та на 16630,13 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; на 6929,23 грн збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у тому числі на 5543,38 грн за податковими зобов`язаннями та на 1385,85 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження Головне управління ДПС у Київській області   зазначає пункти 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Щодо пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України як підстави касаційного оскарження, Головне управління ДПС у Київській області   цитує уривок з постанови Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 808/2630/17 та зазначає, що позиція, викладена у цій справі, не взята до уваги судами попередніх інстанцій (аркуші 5, 6 касаційної скарги).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Предметом спору у справі № 808/2630/17 є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги, якими позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковими зобов`язаннями та за штрафними (фінансовими) санкціями; визначено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені, за податковим зобов`язанням та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, з яких за податковими зобов`язаннями та за штрафними (фінансовими) санкціями; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; вимоги про сплату боргу (недоїмки).
Отже, правовідносини у справі № 808/2630/17 та у справі № 320/6576/19 не є подібними.
Щодо пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України як підстави касаційного оскарження, Головне управління ДПС у Київській області   зазначає, що хоча в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні висновки Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, проте існує практика Верховного Суду з загальних питань щодо розгляду справ, предметом яких є використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин, викладена у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі №  520/526/19, від 04 липня 2018 року у справі № 820/1432/17, від 13 червня 2019  року у справі № 815/654/18 (аркуші 7, 8 касаційної скарги).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на його думку, відповідна норма повинна застосовуватися.

Касаційна скарга не містить посилання, щодо якої норми (яких норм) відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Щодо пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України як підстави касаційного оскарження, Головне управління ДПС у Київській області   зазначає, що судами попередніх інстанцій не перевірялись обставини справи, зазначені відповідачем, отже, неповно встановлено всі обставини, не надано належної правової оцінки доказам, рішення базуються на підставі недопустимих доказів (аркуш 9 касаційної скарги). 
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
При цьому пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області  на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі №  320/6576/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                                 Р.Ф. Ханова