КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                     
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4608/2021      
справа № 364/140/20                                           
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 22 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                         Соколової В.В.
                                                  Поліщук Н.В.
 
Розглянувши  в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Володарського районного суду Київської області від 17 серпня 2020 року (суддя Макаренко Л.А.) у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У лютому 2020 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 03.08.2016 р. № б/н у загальному розмірі 87 201,97 грн., обґрунтовуючи тим, що за укладеним договором від 03.08.2016 р. № б/н ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підтвердивши свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір. Позивач свої зобов`язання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте відповідач не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно з умовами договору, у зв`язку з чим з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 09.12.2019 р. має перед позивачем заборгованість на загальну суму 87 201,97 грн., що складається з такого:
- 33 792,60 грн. - заборгованості за «тілом» кредиту;
- 0,00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками;
- 0,00 грн. - заборгованості за простроченими відсотками;
- 5 599,30 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України);
- 43 181,40 грн. - нарахованої пені;
- 0,00 грн. - нарахованої комісії;
- 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина);
- 4 128,66 грн. - штрафу (процентна складова).
Заочним рішенням Володарського районного суду Київської області від 17 серпня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 03.08.2016 р. № б/н у розмірі 3 497 грн. 22 коп. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 84 грн., 29 коп.
Не погодившись з заочним рішенням суду, 26.01.2021 представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Крилова О.Л. подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови у стягненні частини заборгованості за тілом кредиту, відсотками та неустойкою скасувати та ухвали в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін, мотивуючи тим, що в оскаржуваній частині рішення необґрунтоване, незаконне, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, зокрема зазначає, що з виписки про рух коштів та з розрахунку заборгованості вбачається, що сума витрачених клієнтом кредитних коштів складає більше, ніж 3000 грн. Суд безпідставно зменшив суму фактично отриманих відповідачем кредитних коштів до суми встановленого кредитного ліміту та безпідставно звільнив відповідача від обов`язку повернути отримані кредитні кошти в повному обсязі. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорював ся та не визнавався недійсним, як і не оспорювало ся відповідачем його укладення, тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з того,  що позивачем не доведено належними та допустимими доказами іншого розміру наданого відповідачу кредитного ліміту, що перевищував би узгоджені між сторонами 3000 грн.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині  стягнення відсотків  за користування кредитом та неустойки, суд першої інстанції виходив з того,  що Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку не містять підпису відповідача, сторонами не було погоджено умови договору щодо нарахування та сплати процентів, неустойки.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 03.08.2016 р. відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та, підписавши відповідну анкету-заяву, отримала кредитну карту із встановленим кредитним лімітом, що підтверджено доданою до позовної заяви копією цієї заяви відповідача (а.с. 9).
Надалі строк дії кредитної карти, наданої відповідачеві, неодноразово продовжувався, в останнє - 26.02.2018 р. до березня 2021 року, що підтверджено довідкою із зазначенням номерів кредитних карт відповідача, дат їх відкриття та терміну дії (а.с. 54).
Так само змінювався розмір наданого відповідачеві кредитного ліміту, в останнє - 16.10.2018 р. до 0,00 грн., перед цим 19.02.2018 р. - до 3 000,00 грн., що згідно з наданою позивачем довідкою про зміну умов кредитування, є максимальним за весь час користування Відповідачем кредитними коштами, починаючи з 21.01.2016 р. (а.с. 55).
Як вбачається з долучених до позовної заяви Розрахунків заборгованості станом на різні дати (а.с. 12-15, 16), а також виписки по рахунку відповідача (а.с. 56-122), відповідач користувалася кредитними коштами позивача з відповідного карткового рахунку, періодично поповнюючи цей рахунок.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а  також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, обґрунтовував свої висновки тим, що фактично отримані позичальником кошти в межах встановленого кредитного ліміту у 3 000 грн. в добровільному порядку не були повернуті, тому вимога щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню.
В даній частині рішення не оскаржується.
Щодо тверджень позивача про те, що збільшення кредитного ліміту з 3 000,00 грн. до заявленого до стягнення розміру (33 792,60 грн.) відбулося через узгодження сторонами збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за рахунок нарахованих відсотків, то позивач не надав жодних доказів на підтвердження узгодження сторонами такого збільшення «тіла» кредиту за рахунок відсотків, анкета-заява Відповідача подібних домовленостей сторін не містить, а будь-яких інших договірних зобов`язань сторін з підписом відповідачем суду надано не було.
Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг.  
А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вимог банку про стягнення заборгованості по процентам та неустойкою за користування кредитом.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.  
Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.  367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,
 
                                                               ПОСТАНОВИЛА:
            
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - Крилової Олени Леонідівни  залишити без задоволення.
Заочне Володарського районного суду Київської області від 17 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови виготовлено 22 березня 2021 року.

 
 
Суддя - доповідач:    

                          
Судді: