П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/1332/20	
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року по справі № 540/1332/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, –

                                   ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
У травні 2020 року ФОП ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати  рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 30.04.2020 за № UA508040/2020/000036/2 щодо збільшення митної вартості товарів імпортованих ФОП ОСОБА_1 (код  за ЄДР   НОМЕР_1 ).
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що ФОП ОСОБА_1 , в грудні 2019 року було подано Чорноморській митниці Держмитслужби, електронну вантажну митну декларацію № UA508040/2020/003692 від 30.04.2020 (складену на підставі вантажної митної декларації від 28.04.2020 № UA508000/2020/901823), якою позивачем задекларовано за основним методом визначення вартості товарів (п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного Кодексу України), тобто за ціною договору, імпортовані товари (1 381 340,25 грн. по курсу 26,97140000 грн. за 1 дол США без урахування вартості перевезення поза митною територією України в сумі 170 289,00 грн., а разом 1 551 629,25 грн.).  Окрім того, згідно зазначеної митної декларації, позивачем, ФОП ОСОБА_1 , було заявлено окремою складовою вартості імпортованих товарів витрати на транспортування вищезазначених товарів поза митною територією України з порту Нінбо (Китай) до митного кордону України в двох контейнерах в сумі 170 289,00 грн., що підтверджується довідкою експедитора ТОВ “Форвард Транс” від 23.04.2020, рахунком на оплату № 69052 від 23.04.2020, платіжним дорученням про оплату вартості транспортно - експедиторських послуг від 24 квітня 2020 року за № 34. Разом із вищезазначеною вантажною митною декларацією, позивачем, ФОП ОСОБА_1 , через свого представника було надано весь перелік документів, перелічений в ст. 53 Митного кодексу України, які підтверджують заявлену митну вартість. За результатами опрацювання поданої позивачем вантажної митної декларації, відповідач,  прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA508040/2020/000036/2 від 30.04.2020 в бік збільшення за резервним методом визначення митної вартості товарів (відповідно до ст. 64 Митного кодексу України), яким збільшено митну вартість імпортованих позивачем товару, що призвело до збільшення  позивачу платежів з державного мита на 10 975.17 грн, та податку на додану вартість до оплати на 46 095.69 грн. 
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву у якому зазначив, що 30.04.2020 декларантом підприємства ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до митниці для здійснення митного оформлення товару було подано митну декларацію № UA508040/2020/003680. Товар ввезено на умовах поставки “FOB- Ningbo”, на виконання умов договору від 04.09.2019 № 04092019 між  ним та ZHEJIANG OUSEN MACHINERY CO., LTD. За результатами оцінки ризику щодо МД №UA508040/2020/003680 спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) із формами контролю: перевірка  достовірності декларування витрат на транспортування; посилити контроль правильності митної вартості товарів; витребувати документи, які підтверджують  митну вартість товарів та її складові. Позивач не спростував додатково наданими документами сумніви стосовно заявленої митної вартості товару. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що дії митного органу є правомірними та відповідають вимогам законодавства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Херсонський окружний адміністративний суд рішенням від 27 серпня 2020 року позов задовольнив.
Визнав протиправним та скасував рішення Чорноморської митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43335608, вул. Гоголя, 13, м. Херсон, 73000) від 30.04.2020  508040/2020/000036/2   про коригування митної вартості товарів.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43335608, вул. Гоголя, 13, м. Херсон, 73000) на користь фізичної особи-підприємця   ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ), сплачений судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.).  

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з даним рішенням суду Чорноморська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- аргументація митного органу в обґрунтування своєї позиції про використання інформації з АСАУР;
- відповідно до  пункту 3.2 контракту визначено, що за окремими партіями товару здійснюється передоплата у розмірі 30%. Суми за наданими платіжними документами відрізняються від зазначеного відсотку;
- декларантом заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості, серед документів наданих для підтвердження заявленого рівня митної вартості, відсутні страхові документи.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.
Суд першої інстанції встановив, що між ФОП ОСОБА_1 , (Покупцем за контрактом) та підприємством-нерезидентом “ZHEJIANG OUSEN MACHINERY CO, LTD”, Китай (Продавцем за контрактом) укладено зовнішньоекономічний контракт № 04092019 від 04 вересня 2019 року на постачання Товарів (крапельної стрічки - поліетиленових шлангів) та митну територію України на умовах FOB порт Нінгбо (Китай) (згідно Міжнародним правилам ІНКОТЕРМС 2000 року) згідно умов п. 2.1 Контракту.
На виконання вищезазначеного договору, позивачем у квітні 2020 року було імпортовано на митну територію України товари - крапельну стрічку (поліетиленові шланги різних модифікацій). 
З метою проходження митного оформлення вантажу, позивачем, ФОП ОСОБА_1 , було подано до Чорноморської митниці Держмитслужби електронну вантажну митну декларацію № UA508040/2020/003680 від 30.04.2020 (складену на підставі попередньої вантажної митної декларації від 28.04.2020 № UA508000/2020/901823), якою позивачем задекларовано за основним методом визначення вартості товарів (п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного Кодексу України), тобто за ціною договору, імпортовані товари, а саме: поліетиленові шланги гнучкі (крапельна стрічка), з вбудованими краплевипусками (жорсткими емітерами), не армовані, не сполучені з іншими матеріалами, не обладнанні фітингами, у рулонах на картонній бабіні, обмотаній поліетиленовою плівкою, розміром: 0,16мм * 10 см *1000 м * 1,38 л/год. - 770 рул., 0,16 мм *10 см * 1500 м *1,38л/год. - 600 рул., 0,16мм * 20 см * 2000 м * 2,0л/год. - 1000 рул. за договірною вартістю 51 215 доларів США (1381340,25 грн. по курсу 26,97140000 грн. за 1 дол США без урахування вартості перевезення поза митною територією України в сумі 170 289,00 грн., а разом 1 551 629,25 грн.).
 Окрім того, згідно зазначеної митної декларації,  ФОП ОСОБА_1 , було заявлено окремою складовою вартості імпортованих товарів витрати на транспортування вищезазначених товарів поза митною територією України з порту Нінгбо (Китай) до митного кордону України в двох контейнерах в сумі 170 289,00 грн., що підтверджується довідкою експедитора ТОВ “Форвард Транс” від 23.04.2020, рахунком на оплату № 69052 від 23.04.2020, платіжним дорученням про оплату вартості транспортно - експедиторських послуг від 24 квітня 2020 року за №34. Разом із вищезазначеною вантажною митною декларацією, позивачем, ФОП ОСОБА_1 , через свого представника було надано весь перелік документів, перелічений в ст. 53 Митного кодексу України, які підтверджують заявлену митну вартість, а саме: зовнішньоекономічний контракт № 04092019 від 04 вересня 2019 року із нерезидентом “ZHEJIANG OUSEN MACHINERY CO, LTD”, інвойс від 12 грудня 2019 року за № 19ZOS836, комерційну пропозицію (commercial offer) від 09 грудня 2019 року, пакувальний лист до інвойсу № 19ZOS836, платіжні доручення в іноземній валюті від 13.12.2019 за № 191213/001171860 на суму 16 365,00 дол. США та від 31.03.2020 за № 200331/COR/19475 на суму 34 850,00 дол. США з повної оплати товарів згідно контракту № 04092019 від 04 вересня 2019 року та інвойсу № 19ZOS836, довідку про вартість перевезення тощо.
За результатами опрацювання поданої позивачем вантажної митної декларації, відповідач,  прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA508040/2020/000036/2 від 30.04.2020 в бік збільшення за резервним методом визначення митної вартості товарів (відповідно до ст. 64 Митного кодексу України), яким збільшено митну вартість імпортованих позивачем товару “поліетиленові шланги гнучкі (крапельна стрічка), з вбудованими краплевипусками (жорсткими емітерами), не армовані, не сполучені з іншими матеріалами, не обладнанні фітингами, у рулонах на картонній бабіні, обмотаній поліетиленовою плівкою, розміром: 0,16*10см*1000м*1,38 л/год. - 770 рул., 0,16*10 см * 1500 м *1,38 л/год. - 600 рул., 0,16 * 20 см * 2000 м * 2,0л/год. - 1000 рул.” - з 51 215,00 доларів США до 65 667,06 доларів США (тобто на 14 452,06 дол. США), що призвело до збільшення платежів з державного мита на 10 975.17 грн., та податку на додану вартість до оплати на 46 095.69 грн.  Таким чином, оскаржуваним рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів №UA508040/2020/000036/2 від 30.04.2020 року позивачу збільшено платежів з державного мита на 10 975,17 грн. та збільшено податку на додану вартість до оплати на 46095,69 грн.
Підставами для відмови відповідачем позивачу, ФОП ОСОБА_1 , у визнанні митної вартості товарів за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору) згідно вищезазначеного рішення про коригування митної вартості товарів № UA508040/2020/000036/2 від 30.04.2020 стало наступне:
- серед документів, наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем, що може свідчити про приховування достовірної інформації щодо страхування товару;
- у додатково наданій комерційній пропозиції відсутня інформація щодо терміну дії цін, тобто неможливо прослідкувати чи діяли зазначені у комерційній пропозиції ціни на день виставлення комерційного інвойсу;
- відповідно до пункту 3.2 контракту визначено, що за окремими партіями товару здійснюється передоплата в розмірі 30%, а суми за наданими платіжними документами відрізняються від зазначеного відсотку.
Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Митного кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
На підставі частини 2 статті 1 Митного Кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
За правилами статті 49 МК України   митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
На підставі 1 статті 51 МК України   митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій   статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до приписів статті 53 МК України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в поданих документах.
За змістом частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
На підставі частини 5 статті 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
За правилами пункту 3 статті 53, частини 5 статті 54 МК України у позивача витребувані: 1) банківські платіжні документи, що стосуються товару; 2) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість навантаження, пакування, страхування; 4) каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також, повідомлено, що відповідно до пункту 6 статті 53 МКУ декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що позивачем надані всі документи за переліком, визначеним частиною 2 статті 53 МК України, натомість, на думку митниці, позивачем заявлено не повні відомості про митну вартість та окремі складові митної вартості (витрати на страхування) достовірно документально не підтверджено. 
Зокрема позивачем надано: зовнішньоекономічний контракт № 04092019 від 04 вересня 2019 року із нерезидентом “ZHEJIANG OUSEN MACHINERY CO, LTD”, інвойс від 12 грудня 2019 року за № 19ZOS836, комерційну пропозицію (commercial offer) від 09 грудня 2019 року, пакувальний лист до інвойсу № 19ZOS836, платіжні доручення в іноземній валюті від 13.12.2019 за № 191213/001171860 на суму 16 365,00 дол. США та від 31.03.2020 за № 200331/COR/19475 на суму 34 850,00 дол. США з повної оплати товарів згідно контракту № 04092019 від 04 вересня 2019 року та інвойсу № 19ZOS836, довідку про вартість перевезення тощо.
У відповідь на звернення щодо надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість  товару, декларантом  було надіслано: заявку на перевезення; комерційну пропозицію; рахунок на оплату ТЄ послуг.
Отже, підставами для витребування відповідачем додаткових документів, у зв`язку із сумнівами щодо заявленої позивачем митної вартості товару, крім іншого, полягали у відсутності документів, а саме: бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості  про вартість страхування;  виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні  характеристики товарі, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Аргументи митного органу про те, що надані позивачем документи не містять  страхових документів, є неспроможними з огляду на таке.
Відповідно до пункту 2 контракту від 04.09.2019 № 04092019 поставка товару здійснюється на умовах FOB  - порт Нинбо (Китай) у відповідності до  “Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів” в редакції 2000 року – Інкотермс -2000.
Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати     (редакція 2000 року)” (розподіл витрат між продавцем та покупцем на здійснення поставки товару на умовах FOB Інкотермс 2010 відповідає розподілу зазначених витрат при аналогічних умовах поставки згідно з     Інкотермс 2000) передбачено, що на умовах поставки FOB продавець виконав поставку, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Укладення договору перевезення та страхування до обов`язків продавця не входять. Тобто, покупець, ФОП “ ОСОБА_1 ”, бере на себе всі ризики втрати або пошкодження товарів, як і інші витрати з моменту фактичного переходу через поручні судна в порту відвантаження.
Інкотермс (англ., International commerce terms) - міжнародні комерційні умови, комплект міжнародних правил з тлумачення найбільш широко використовуваних торговельних термінів (умов) в галузі міжнародної торгівлі.
Умови Інкотермс є стандартизованими. Такі умови регламентують момент передачі права власності на товар і всі пов`язані із цим ризики. Застосовуються в міжнародних договорах купівлі-продажу. Інкотермс встановлюють правила, які регулюють питання пов`язані з доставкою товарів від продавця до покупця. Це включає в себе власне перевезення, відповідальність за експортне та імпортне оформлення товарів. Ці правила визначають відповідального за сплату доставки, митного оформлення, та страхування ризиків на шляху транспортування товарів у залежності від означених стандартних умов поставки.
На сьогодні умови поставки FOB Інкотермс діють в редакції 2010 року, які є останнім виданням Правил та є актуальними у 2017, 2018 та 2019 році.
FOB (…named port of shipment) англ.On Board, або Франко борт (…назва порту відвантаження) - термін Інкотермс, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водяним транспортом.
Як вбачається з обов`язків покупця за умовами FOB, то останній зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження. При цьому, договір страхування не є обов`язковим для покупця, що прямо передбачено вищеназваними умовами поставки товару.
Тобто, відповідно до Інкотермс, страхування вантажу не є обов`язком покупця (позивача), так само як і не є обов`язком постачальника.
До того ж, у довідці транспортного експедитора позивача з перевезення контейнерів MRKU4835418 та TLLU5046700 з імпортованим товаром, ТОВ «Форвард Транс», від 23.04.2020, наданої для митного оформлення товарів зазначено, що страхування вантажу не проводилось. Також листом позивача № 7 від 04.05.2020 було зазначено, що страхування вантажу не проводилось (а.с.25,29).
З огляду на таке, колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції, про помилковість твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються в силу приписів пункту 8 частини 2 статті 53 МК України.
Вирішуючи питання щодо наявності розбіжностей та невідповідностей у наданих позивачем документах, а саме:  відповідно до п.3.2 контракту визначено, що за окремими партіями товару здійснюється передоплата в розмірі 30% ( суми за наданими платіжними документами відрізняються від зазначеного відсотку), суд першої інстанції виходив із наступного.
Відповідно до наданого ФОП ОСОБА_1 платіжного доручення в іноземній валюті від 13.12.2019 за № 191213/001171860 на суму 16 365,00 дол. США на передплату товару за контрактом від 04.09.2019 за № 04092019 та інвойсом № 19ZOS836, сума передплати (16 365,00 доларів СІЛА) складає 32% від загальної суми інвойсу від 12.12.2019 (51 215 доларів США), що повністю відповідає умовам контракту (не менше 30% передплати). 
Також, позивачем при митному оформленні імпортованих товарів було надано платіжні доручення в іноземній валюті від 13.12.2019 за №191213/001171860 та від 31.03.2020 року за № 200331/COR/19475 на повну вартість поставленого товару - 51 215,00 дол. США. 
З огляду на зазначене, колегія суддів зазначає, що  суми за наданими платіжними документами відрізняються від зазначеного відсотку  у п.3.2 контракту, але цей фактор   не може впливати на коригування митної вартості імпортованих товарів, оскільки сума передплати складає 32% від загальної суми інвойсу від 12.12.2019, що повністю відповідає умовам контракту (не менше 30% передплати). 
В постановах Верховного Суду зазначено, що митний орган, може додатково витребовувати у декларанта лише ті документи, які підтверджують митну вартість: "Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК".
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, на пропозицію митного органу надати необхідні документи протягом 10-ти днів на підтвердження митної вартості товару, позивачем були надані відповідні пояснення та документи.
Факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.01.2018  у справі № 804/16980/14, від 06.02.2018 у справі № 815/2013/15.
Ще одна обставина, яка на думку органу доходів і зборів, впливає на митну вартість товару, зазначена у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA UA508040/2020/000036/2 від 30.04.2020, а саме: відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції).
Водночас доводи митного органу про положення статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, як на одну з підстав для прийняття оспорюваного рішення, є необґрунтованими з огляду на таке. 
Відповідачем не наведені обставини та докази, яким чином документи надані позивачем порушують чи не відповідають вимогам статті VII Генеральної угоди. 
Окрім цього, відповідно до положень МК України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього кодексу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах № 814/2659/16,  № 804/3893/17.
За змістом статті 53 МК України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи.
Враховуючи, що при митному оформлені у позивача не було висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, то не надання вказаних документів не може бути підставою для здійснення коригування митної вартості.
Отже, посилання відповідача в підставах коригування митної вартості на те, що декларантом не подано висновки про якісні та вартісні характеристики товарів є безпідставним.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах № 804/16980/14, № 815/2013/15.
Отже, відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для митного оформлення позивачем були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.
На підставі статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень   статті 55 цього Кодексу.
За правилами частини 1 статті 55 МК України   рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою cтатті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі статтею 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
В ході судового розгляду встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: "неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів – відсутність інформації за ціною угоди ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів – відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості – відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість) – відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару". 
Крім того, як вбачається зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення, відповідачем скориговано митну вартість:
на підставі інформації, наявної у митного органу - МД від 16.03.2020 № UА500020/2020/208075, а саме: 1,94 дол. США/кг. (числове значення митної вартості товару становить: 33849 *1,94 = 65667,06 дол. США);
Попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.
Проте вказана графа оскаржуваного рішення не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.
Як правильно зазначено судом першої інстанції, товар в наведеній декларації   не є аналогічним товару задекларованим у декларації поданій позивачем № UA508040/2020/003680, а саме: різний діаметр, довжина, кількість, також різняться умови поставки CFR (постачання товару за декларацією № UА500020/2020/208075)та FOB (постачання товару позивача № UA508040/2020/003680). Отже, товари є товарами відмінними за умовами поставки та описом.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини другої   статті 55 МК України   та наказу Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору", рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 808/9123/15.
Водночас, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Отже, позивачем для оформлення товарів за основним методом надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.
Згідно з пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі "ZWIERZYСSKI v. POLAND", Арр. 34049/96, 19 June 2001 позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності. 
Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі CASE OF PRESSOS COMPANIA NAVIERA S.A. AND OTHERS v. BELGIUM, App. № 17849/91, 20 November 1995).  Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.
При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "BEYELER v. ITALY", App. № 33202/96, 5 January 2000). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок
Крім цього, згідно з пунктом 17 рішення у справі «POLIMERKONTEYNER, TOV v. UKRAINE», Арр. 23620/05, 24 November 2016, будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
З урахуванням викладеного, рішення № UA508040/2020/000139/2 від 30.04.2020 про коригування митної вартості товарів не відповідає ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.
Доводи митного органу, що декларантом подані не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості, серед документів наданих для підтвердження заявленого рівня митної вартості, відсутні страхові документи товару спростовуються тим, що позивачем в ході судового розгляду було надано до декларації окремою складовою вартості імпортованих товарів витрати на транспортування вищезазначених товарів поза митною територією України з порту Нінбо (Китай) до митного кордону України в двох контейнерах, що підтверджується довідкою експедитора ТОВ “Форвард Транс” від 23.04.2020 (у якій зазначено, що страхування вантажу не проводилось), рахунком на оплату № 69052 від 23.04.2020, платіжним дорученням про оплату вартості транспортно - експедиторських послуг від 24 квітня 2020 року за № 34, а з огляду на те, що перевезення товару здійснювалося на умовах поставки FOB, колегія суддів вважає, що в даному випадку позивач не повинен додатково страхувати товар.
Доводи апелянта, що відповідно до  пункту 3.2 контракту визначено, що за окремими партіями товару здійснюється передоплата у розмірі 30%, а суми за наданими платіжними документами відрізняються від зазначеного відсотку мають характер припущень, які не можуть бути покладені в основу висновків, які тягнуть за собою негативні наслідки для суб`єкта господарювання. Крім того, колегія суддів зазначає, що переплата авансового внеску не впливає на повну вартість товару та відповідно на митну вартість товару.
Доводи апелянта щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів з посиланням на відповідні національні та міжнародні нормативно-правові акти апеляційний суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325,  –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року по справі № 540/1332/20  – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.