Справа № 297/1186/20

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю секретарки судових засідань Чейпеш С.І., прокурора Цар І.І., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Біланинець І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/875/20 за апеляційною скаргою захисника - адвоката Біланинець І.І. в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17. 09. 2020. 
Цією постановою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, що має на утриманні неповнолітню дитину, працюючий начальником Берегівського міжрайонного управління водного господарства, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.
З постанови судді від 17. 09. 2020 вбачається, що  ОСОБА_1 , який згідно наказу № 25-К від 08. 06. 2018 виконував обов`язки начальника Берегівського міжрайонного управління водного господарства, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як посадова особа юридичної особи публічного права, згідно до п. п «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись приватним майновим інтересом, діючи в інтересах близької особи, а саме дружини ОСОБА_3 , вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.
Так, ОСОБА_1 всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись приватним майновим інтересом, який полягав в укладенні угоди з метою отримання прибутку з близькою особою, а саме дружиною ОСОБА_3 та використовуючи свої службові повноваження як в. о. начальника Берегівського МУВГ, підписав контракт №10 від 29. 08. 2018 про надання послуг по об`єкту «Відновлення берегоукріплення на р. Синявка біля дворогосподарства ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 », складений між Берегівським міжрайонним управлінням водного господарства та ФОП ОСОБА_3 , а також акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року.
-2-

Крім того, ОСОБА_1  підписав контракт №11 від 10. 09. 2018 про надання послуг по об`єкту «Відновлення берегоукріплення на р. Красна в урочищі «Луг» с. Суха та с. Бронька Іршавського району», складений між Берегівським міжрайонним управлінням водного господарства та ФОП ОСОБА_3 , а також акт №б/н приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 КУпАП.
На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП . 
В апеляційній скарзі захисник - адвокат Біланинець І.І. просить постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17. 09. 2020 щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Посилається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, постановлена всупереч вимог Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки ОСОБА_1 та його захисника не було забезпечено право надавати пояснення, клопотання, ставити запитання свідкам, яких орган, який склав протокол залучив при складенні протоколу, а висновки суду про вчинення ОСОБА_1 корупційних діянь такими, що не відповідають вимогам закону. Вказує і на те, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП безпідставно, оскільки його дії зазнали невірної кваліфікації, внаслідок низької фахової та правової обізнаності органу, який склав протокол, який фактично підлаштував фактичні обставини справи, на що суд першої інстанції не звернув увагу. В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з дружиною ОСОБА_3 не живе разом із осені 2010 року, хоча офіційно шлюб між ними дійсно не розірваний, відносини із дружиною не підтримує. Таким чином, викладені у постанові судді фактичні обставини не відповідають дійсності, а викладена у ній суть адміністративних правопорушень є незрозумілою для сприйняття. В постанові не наведено доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, що ставились йому за провину. Крім того, захисник зазначає про накладення на ОСОБА_1 судом першої інстанції адміністративного стягнення поза межами строків притягнення до адміністративної відповідальності, які передбачені ст. 38 КУпАП. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Біланинець І.І., які підтримали апеляційну скаргу, промову прокурора про залишення постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 без змін, дослідивши матеріали справи та доводи, викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з таких підстав. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом першої інстанції, вимоги вказаних статей були виконані.
Відповідно до ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

-3-

Судом встановлено, що відповідно наказу № 25-К від 08. 06. 2018, виконання обов`язків начальника Берегівського міжрайонного управління водного господарства покладено на ОСОБА_1 .
Контрактом №166 від 23. 11. 2018, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Берегівського міжрайонного управління водного господарства. 
Наказом голови Державного агентства водних ресурсів України № 249-ос від 25. 10. 2019 продовжено строк дії контракту від 23. 11. 2018 № 166 з начальником Берегівського МУВГ ОСОБА_1 строком на один рік, до 25. 11. 2020 включно. 
Згідно контракту № 10 від 29. 08. 2018, Берегівське міжрайонне управління водного господарства в особі в. о. начальника ОСОБА_1, як субпідрядник з однієї сторони та ФОП ОСОБА_3 , в особі ОСОБА_3 , як генпідрядник, уклали контракт про надання послуг по об`єкту «Відновлення берегоукріплення на р. Синявка біля дворогосподарства гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 » та актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року ФОП ОСОБА_3 прийняла роботи по відновленню берегоукріплення виконані Берегівським міжрайонним управлінням водного господарства. Вказаний контракт та акт були підписані в. о. начальника Берегівського МУВГ ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та скріплені печатками.
Далі, згідно контракту № 11 від 10. 09. 2018, Берегівське міжрайонне управління водного господарства в особі в. о. начальника МУВГ ОСОБА_1, як субпідрядник з однієї сторони та ФОП ОСОБА_3 , як генпідрядник в особі ОСОБА_3 уклали контракт про надання послуг по об`єкту «Відновлення берегоукріплення на р. Красна в урочищі «Луг» с. Суха та с. Бронька Іршавського району» та актом №б/н приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2018 року ФОП ОСОБА_3 прийняла роботи по відновленню берегоукріплення виконані Берегівським міжрайонним управлінням водного господарства. Вказаний контракт та акт були підписані уповноваженими особами в. о. начальника Берегівського МУВГ ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та скріплені печатками. 
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб 21. 01. 1995 (а.с. 71). Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище ОСОБА_3 .
Згідно до п. п а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»  суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке. 
Як зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

-4-
Згідно з примітками до вказаної статті, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції"; під реальним конфліктом інтересів у цій статті слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією, є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
При цьому, відповідно до ст.1 цього Закону в частині визначення понять, реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовиим чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Згідно зі статтею 28 Закону, особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Підпунктом "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону до кола цих осіб віднесено посадових осіб державних підприємств.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у ОСОБА_1 наявний факт приватного інтересу, оскільки він, як керівник підприємства, уклав із членом сім`ї - дружиною, яка є фізичною особою-підприємцем, договір по виконанню робіт по берегоукріпленню. Також наявний факт суперечностей між його приватним інтересом і службовим, як в. о. начальника МУВГ, оскільки його дружина ОСОБА_3 як підприємець приймає «на свій розсуд» вказані роботи та оплачує їх по договірним цінам, як вони фактично у вдвох це вирішили.
Тому, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись приватним майновим інтересом, який полягав в укладенні угоди з метою отримання прибутку з близькою особою, а саме дружиною ОСОБА_3 та використовуючи свої службові повноваження як в. о. начальника Берегівського МУВГ, підписав контракт №10 від 29. 08. 2018 про надання послуг по об`єкту «Відновлення берегоукріплення на р. Синявка біля дворогосподарства ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 », складений між Берегівським міжрайонним управлінням водного господарства та ФОП ОСОБА_3 , а також акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року, а також підписав контракт №11 від 10. 09. 2018 про надання послуг по об`єкту «Відновлення берегоукріплення на р. Красна в урочищі «Луг» с. Суха та с. Бронька Іршавського району», укладений між Берегівським міжрайонним управлінням водного господарства та ФОП ОСОБА_3 , а також підписання акту №б/н приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 КУпАП, є правильним.
-5-
З огляду на викладене встановлені судом першої інстанції обставини вказують на те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушенні судом першої інстанції  його права на захист  та  розгляду справи  без дотримання вимог, передбачених ст. 268 КУпАП та Конвенції, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не проживає з дружиною та не веде спільне господарство, то з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є чоловіком та дружиною, шлюб між ними не розірваний в установленому законом порядку, до того ж ОСОБА_1 разом зі ОСОБА_3 мають спільну неповнолітню дитину, інших доказів з цього приводу стороною захисту не надано. До того ж зазначені обставини не виключають з його дій складу встановлених правопорушень, оскільки до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 притягується саме за факт прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. 
       Судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.
Доводи захисника про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності поза межами строків накладення адміністративного стягнення за вчинення корупційного адміністративного правопорушення, апеляційний суд також відхиляє. 
Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП встановлено, що  якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями  212 -15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Судом першої інстанції встановлено, що перший епізод адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №113 від 19. 06. 2020, ОСОБА_1 вчинив 29. 08. 2018, тобто з дня вчинення за цим епізодом адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією пройшло більше двох років, тому суд першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 38 КУпАП, в цій частині закрив провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. 
Разом з тим, інше адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, згідно протоколу №115 від 19. 06. 2020, вчинене ОСОБА_1 - 10. 09. 2018.
Окрім того, постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 07. 09. 2020, строк розгляду по об`єднаним двом протоколам про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 було зупинено, та відновлено постановою судді цього ж суду 17. 09. 2020. 
Отже, строки накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією ОСОБА_1 , за протоколом про адміністративне правопорушення №115 від 19. 06. 2020 на момент прийняття судом першої інстанції рішення не закінчились. 

-6-

Порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді справи судом першої інстанції не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу захисника - адвоката Біланинець І.І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17. 09. 2020, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: