ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/2319/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,

розглянув у порядку письмового провадження
касаційну скаргу   Антимонопольного комітету України
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 (колегія суддів: Владимиренко С.В. (головуючий), Демидова А.М., Ходаківська І.П.)
зі справи № 910/2319/20
за позовом акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз" (далі - АТ "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз")
до Антимонопольного комітету України (далі - АМК),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" (далі - ТОВ     "Чернігівгаз збут"),
про визнання недійсним та скасування рішення.

ІСТОРІЯ  СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
АТ "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до АМК за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ТОВ «Чернігівгаз збут», про визнання недійсними та скасування пунктів 1-3, 5, 6 рішення Антимонопольного комітету України від 10.12.2019 №800-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».
АТ "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз" зазначало про те, що Рішення АМК є незаконним та необґрунтованим внаслідок неповного з`ясування та доведення обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в зазначеному рішенні, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. 
Короткий зміст судових рішень
Рішенням господарського суду міста Києва від 09.09.2020 у справі                            №   910/2319/20 позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» задоволено повністю з посиланням на його обґрунтованість.  
АМК оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою АМК.
Від АТ "Оператора газорозподільної системи "Чернігівгаз" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №161/11800/19.
Згідно з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 апеляційне провадження у справі зупинено до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 161/11800/19 на підставі приписів пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); зобов`язано учасників справи повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі  № 161/11800/19.
Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано, зокрема, тим, що правовідносини у справі № 161/11800/19 є подібними зі справою, яка розглядається, у зв`язку з чим наявні підстави для зупинення провадження у справі № 910/2319/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №     161/11800/19.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
АМК у касаційній скарзі просить Верховний Суд ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020  про зупинення апеляційного провадження у справі скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.   
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Скаржник зазначає про те, що, зупиняючи провадження у справі № 910/2319/20 за апеляційною скаргою АМК  до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №     161/11800/19, Північний апеляційний господарський суд порушив приписи пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України, оскільки справа              №   161/11800/19, рішення у якій переглядається Великою Палатою Верховного Суду, не є подібною з даною справою з огляду на суттєву відмінність у фактичних обставинах справи, різний зміст правовідносин, об`єкт (предмет) спору та підстави подання позову, що виключає можливість віднесення до неї висновків Верховного Суду, викладених у подібних правовідносинах. При цьому таке зупинення має наслідком збільшення розумного строку розгляду справи, а безпідставне зупинення судом розгляду справи порушує приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
Доводи інших учасників справи
Від АТ "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз" надійшов відзив на касаційну скаргу в якому останній посилаючись на об`єктивність, обґрунтованість та ухвалення постанови судом апеляційної інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права просить касаційну скаргу АМК залишити без задоволення, а ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 у справі №     910/2319/20 залишити без змін. 
Від ТОВ     "Чернігівгаз збут" відзиву на касаційну скаргу не надходило.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права та оцінка аргументів учасників справи і висновків апеляційного господарського суду
Причиною касаційного оскарження у справі стало питання щодо правомірності зупинення судом апеляційної інстанції апеляційного провадження у справі             №   910/2319/20  на підставі пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України.     
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Предметом позову у справі № 910/2319/20 є вимога позивача до відповідача про визнання недійсним у частині, що стосується АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз», Рішення АМК, згідно з яким: група суб`єктів господарювання «Чернігівгаз» в особі АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» і ТОВ «Чернігівгаз збут», за результатами діяльності в період з грудня 2015 року по серпень 2019 року займала монопольне (домінуюче) становище на ринку комплексної послуги з розподілу та постачання природного газу побутовим споживачам у межах території ліцензійної діяльності АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз». При цьому як зловживання монопольним становищем розглядаються дії, які полягають у донарахуванні об`ємів використаного побутовими споживачами природного газу понад обсяги, визначені лічильниками, при здійсненні комерційних розрахунків, при різному застосуванні норм законодавства учасниками і Регулятором цих відносин, із жовтня 2018 по серпень 2019 року.
Так, згідно з Рішенням АМК чинним законодавством України не визначено право постачальників природного газу додатково стягувати з побутових споживачів плату за природний газ, використаний оператором ГРМ для покриття його втрат через приведення до стандартних умов, а також не визначено порядку обчислення обсягу та механізму перерахування постачальником природного газу ГРМ коштів на покриття таких втрат. Встановлення економічно обґрунтованих тарифів на розподіл природного газу та визначення механізмів і джерел покриття недоотриманої тарифної виручки та/чи збитків, отриманих при здійсненні ліцензованої діяльності з розподілу природного газу, належить до повноваження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та має вирішуватись за обґрунтованим поданням відповідного оператора ГРМ у порядку та способом, визначеним законодавством.
У свою чергу, предметом позову у справі № 161/11800/19 є вимога фізичної особи про зобов`язання акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» припинити дії, якими порушувались її права як побутового споживача природного газу у частині приведення об`єму природного газу до стандартних умов; відновлення обліку використаного природного газу за фактичними даними лічильника та здійснення контролю зняття та обліку спожитого природнього газу відповідно до фактичних даних лічильника. Позовні вимоги у справі   № 161/11800/19 позивач обґрунтовував, зокрема, тим, що акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» не має законних підстав вимагати оплати зазначеного у рахунку об`єму природного газу, приведеного до стандартних умов, оскільки позивач є побутовим споживачем, а відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, таке визначення спожитого газу передбачене лише для постачання природного газу непобутовим споживачам (суб`єктам господарювання).
Справа № 161/11800/19 розглядається Великою Палатою Верховного Суду.
Апеляційний господарський суд, зупиняючи апеляційне провадження у справі №910/2319/20, виходив, зокрема, з того, що правовідносини у справі №161/11800/19 є подібними зі справою, яка розглядається, у зв`язку з чим наявні підстави для зупинення провадження у справі № 910/2319/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі  № 161/11800/19.
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного господарського суду щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі № 910/2319/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі  №     161/11800/19 з огляду на таке.
Так, передаючи справу № 161/11800/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду виходила, зокрема, з того, що Методика приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, яка затверджена згідно з наказом Міністерства палива та енергетики України від 26.02.2004 № 116 (далі - Методика) є нормативно-правовим актом спеціальної дії, оскільки її положення поширюються лише на конкретну категорію осіб - суб`єктів господарювання, які у господарсько-виробничій діяльності для вимірювання об`єму спожитого газу використовують лічильники, крім випадків використання газу за показами лічильників громадянами-підприємцями для власних потреб. За своїм змістом Методика не містить положень, які б давали підстави стверджувати, що її дія поширюється і на побутових споживачів. Таким чином, оскільки дія Методики у цілому не поширюється на побутових споживачів, то її положення, зокрема коефіцієнти приведення до стандартних умов, які містяться у додатках Методики, не можуть бути застосовані операторами ГРМ при розрахунках фактично використаних побутовими споживачами об`ємів природного газу. У зв`язку з наведеним колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухвалених постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від 24.12.2019 у справі № 640/21017/18 (адміністративне провадження №     К/9901/27491/19) та від 03.02.2020 у справі № 640/20866/18 (адміністративне провадження № К/9901/22266/19), відповідно до яких (висновків) згідно з пунктом 6 глави 1 розділу ХV Кодексу газорозподільних систем передбачено застосування відповідного коефіцієнту при приведенні обсягів спожитого природного газу побутовими споживачами до стандартних умов, який визначений у додатках до Методики, але не самої Методики. Тобто вказана норма пов`язує приведення обсягів спожитого природного газу до стандартних умов не з використанням самої Методики, а з числовими значеннями коефіцієнтів, які зазначені у додатках до неї.
Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що у справі, яка переглядається, правовідносини є подібними зі справою № 161/11800/19 (провадження № 14-119цс20) з огляду на те, що зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду визначається обставинами кожної конкретної справи. 
У даному випадку подібність правовідносин у справі № 161/11800/19 з даною справою полягає у тому, що вирішення спору, в тому числі, залежить від правомірності приведення об`єму природного газу до стандартних умов за даними побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури тиску газу.
Відповідно до Рішення АМК, питання часткової недійсності якого є предметом позову у справі № 910/2319/20, саме правовідносини з донарахування об`ємів використаного побутовими споживачами природного газу понад обсяги, передбачені лічильниками, визначено АМК як такі, що характеризують порушення законодавства про захист економічної конкуренції та є елементом складу такого правопорушення.
Отже, у даному випадку предмет спору, зміст позовних вимог, підстави позову і встановлені судами фактичні обставини у справі № 161/11800/19 та у справі        №    910/2319/20 виражають співвідношення цілого й частини (виключно питання правомірності застосування названої Методики, її поширення на побутових споживачів та застосування коефіцієнтів приведення до стандартних умов). 
Необхідність зупинення провадження у справі № 910/2319/20 є обґрунтованою та очевидно пов`язана з необхідністю формування єдиної правозастосовчої практики. 
Так, вирішення спору у справі № 910/2319/20, окрім іншого, залежить від розгляду питання щодо обґрунтованості поширення дії Методики на приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників та додатків до неї на побутових споживачів при розрахунках операторами ГРМ фактично використаних ними об`ємів природного газу.
Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).
Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.
Наявність глибоких і довгострокових розходжень у судовій практиці, неспроможність правової системи держави подолати їх призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Саме на державу покладається обов`язок створити у своїй правовій системі ефективні механізми, що нададуть можливість подолати можливі розбіжності в судовій практиці (рішення Європейського суду з прав людини від 29.03.2011 у справі «Брезовець проти Хорватії» (Brezovec v. Croatia), заява № 13488/07).
З огляду на викладене відхиляються аргументи АМК про безпідставність зупинення апеляційного провадження у справі № 910/2319/20 до  перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 161/11800/19.
Спростовуються також й доводи скаржника про порушення апеляційним господарським судом вимог пункту 1 статті 6 Конвенції щодо права на розгляд справи впродовж розумного строку, за обставин наявності визначених законом підстав для зупинення апеляційного провадження у справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 161/11800/19.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Звертаючись з касаційною скаргою, АМК не спростував наведених висновків апеляційного господарського суду та не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним  судового рішення зі справи.
За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу АМК залишити без задоволення, а  оскаржувану ухвалу апеляційного суду - без змін як таку, що відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права. 
Судові витрати
Понесені АМК у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на АМК, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 зі справи                           № 910/2319/20 залишити без змін, а касаційну скаргу Антимонопольного комітету України  - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                           І.     Булгакова

Суддя                                                                                                           Б. Львов

Суддя                                                                                                          В. Селіваненко