П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 353/518/16-к
провадження № 51-3409 км 20
Верховний   Суд   колегією   суддів  Першої   судової   палати   
Касаційного   кримінального   суду   у   складі:
 
головуючого судді                                           ОСОБА_1 ,
суддів:                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                   ОСОБА_4 ,
прокурора                                                ОСОБА_5 , 
захисників                                                ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі 
відеоконференції),
засуджених                                                        ОСОБА_8 ,
                                                                       ОСОБА_9 (в режимі 
відеоконференції),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2020 року та ухвалу Івано-Франківськогоапеляційного суду від 17 червня 2020 року стосовно
 
                                   ОСОБА_8 ,
                                   ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
                                   уродженця та мешканця  

АДРЕСА_1 ,
 
засудженого за вчинення злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України;
 
ОСОБА_9 ,
                                   ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
                                   уродженця та мешканця  

АДРЕСА_1 ,
 
засудженого за вчинення злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2020 року, залишеним без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 червня 2020 року, за вчинення злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, засуджено:
- ОСОБА_8 - до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років;
- ОСОБА_9 до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
За вироком суду ОСОБА_8 і ОСОБА_9 визнано винуватими в тому, що вони 17 березня 2016 року приблизно о 18.00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на вбивство, нанесли ОСОБА_10 численні удари руками і ногами у голову та груди. Після чого ОСОБА_8 , взявши дерев`яну палицю, наніс цілеспрямований удар у обличчя ОСОБА_10 . Від отриманих ударів ОСОБА_10 впав на бетонні сходи та втратив свідомість.
Прагнучи довести до кінця спільний злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілого, ОСОБА_8 взяв зі столу пластикову пляшку з горілкою, ємністю 1,5 л, та облив нею одяг і тіло ОСОБА_10 . Далі ОСОБА_8 дістав із кишені сірник та підніс його до потерпілого, від чого одяг та тіло останнього спалахнуло і почало горіти. 
Після вчинення вказаних злочинних дій ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з місця злочину втекли. 
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в Івано-Франківській обласній клінічній лікарні. Смерть ОСОБА_10 настала від термічних опіків 2-4-го ступеня голови, тулуба, обох верхніх та нижніх кінцівок, загальною площею 35-40 % поверхні тіла, з розвитком опікової хвороби в стадії токсемії, яка ускладнилась інтоксикацією організму. 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
За змістом касаційної скарги захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із судовими рішеннями стосовно ОСОБА_8 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати, кримінальне провадження – закрити за відсутністю в діянні його підзахисного складу кримінального правопорушення. Свої вимоги захисник мотивує тим, що:
- дії засуджених кваліфіковано неправильно, не встановлено мотиву та умислу злочину; 
- висновки суду ґрунтуються на суперечливих і недопустимих доказах, зокрема, показаннях потерпілої ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_12 , які по своїй суті є показаннями з чужих слів, протоколах огляду місця події, слідчого експерименту, проведених неповноважною особою, без дозволу суду чи добровільної згоди власника, протоколі огляду місця події за участю неповнолітнього ОСОБА_9 без забезпечення обов`язкової участі захисника;
- висновки судово-медичних експертиз складені на підставі документу, який містить охоронювану законом таємницю, та отриманий в позапроцесуальний спосіб;
- показання свідка ОСОБА_13 викладено у вироку неповністю;
- показанням свідка ОСОБА_14 не надано належної оцінки;
- суд безпідставно послався на показання ОСОБА_9 , надані ним під час проведення слідчого експерименту, на підтвердження винуватості обвинувачених, оскільки він заявляв про тиск з боку працівників правоохоронного органу під час проведення цієї процесуальної дії;
- судом не були усунуті невідповідності адреси проживання ОСОБА_10 , зазначені в обвинувальному акті, заяві про вчинення кримінального правопорушення та протоколі огляду місця події; 
- висновку судової імунологічної експертизи та незаконним способам вилучення одягу ОСОБА_9 і ОСОБА_8 не надано належної правової оцінки;
- судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання захисника про виклик експерта для уточнення висновків пожежно-технічної експертизи, без виходу до нарадчої кімнати, що свідчить про наперед сформовану думку суду;
- знаряддя злочину не досліджувались судом;
- суд першої інстанції достовірно не з`ясував ємність використаної горілки для підпалу потерпілого.
Захисник вказує на те, що зазначені порушення залишись поза увагою суду апеляційної інстанції, який належним чином не перевірив і не спростував доводів його апеляційної скарги та постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам КПК України. 
 
Позиції учасників судового провадження
Захисники і засуджені підтримали касаційну скаргу, просили її задовольнити, засуджений ОСОБА_8 просив призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги та просив залишити судові рішення стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 без зміни.
Мотиви Суду
 
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визначати доведеними обставини, що були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
 
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України неповнота досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання захисник, перегляду в касаційному порядку не підлягають, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
 
Доводи захисника про неналежну оцінку показань потерпілої та свідків, суперечності в адресі місця проживання загиблого, кількості використаної для підпалу горілки, висновків експертів, розгляд судом клопотання захисника без виходу до нарадчої кімнати та недослідження речових доказів стосуються переоцінки доказів, неповноти досудового розслідування та судового слідства й не є предметом касаційного перегляду в розумінні ст. 438 КПК України.
 
Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. 
 
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
 
Частиною 2 статті 419 КПК України визначено, що при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
 
Верховний Суд України у своїй постанові від 21 січня 2016 року                  (№ 5-249кс15) зробив висновок про те, що, якщо: апеляційний суд фактично виступає останньою інстанцією у реалізації права особи на справедливий судовий розгляд, змагальності сторін, безпосередності дослідження доказів та їх допустимості, тоді в апеляційній процедурі не допускаються будь-які спрощення, а стандарти доказування повинні бути найвищими. 
 
Однак суд апеляційної інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час перегляду вироку суду першої інстанції та постановлення ухвали стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 .
 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , не погоджуючись із вироком суду першої інстанції через неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, подали апеляційні скарги, в яких, із наведенням відповідних обґрунтувань, просили відповідно його скасувати, а кримінальне провадження – закрити за відсутністю складу злочину, чи призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
 
Зокрема, вони стверджували про неправомірне врахування судом першої інстанції недопустимих доказів – показань свідка ОСОБА_12 , протоколів огляду місця події від 19 та 20 березня 2016 року, слідчого експерименту від 20 березня 2016 року, висновків експертів, та відсутність допустимих і достатніх доказів винуватості обвинувачених саме в інкримінованому злочині.
При цьому апелянти вказували на те, що ОСОБА_9 і ОСОБА_8 не мали ані мотиву, ані умислу на вбивство ОСОБА_10 , а їхні дії кваліфіковано неправильно.
 
Суд апеляційної інстанції, хоча й розписав в ухвалі зміст апеляційних скарг, однак належним чином вказаних доводів не проаналізував, не навів переконливих мотивів для їх спростування, не зазначив підстав, через які він визнав апеляційні скарги необґрунтованими.
 
Зокрема, суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводів сторони захисту про те, що під час досудового розслідування, перед проведенням слідчого експерименту, працівниками правоохоронного органу до ОСОБА_9 застосовувався психологічний тиск з погрозою застосування фізичного насильства з метою отримання визнавальних показань. І саме протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 суд першої інстанції врахував як один із основних доказів винуватості обох засуджених.
 
Суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що скарги ОСОБА_9 на застосування до нього недозволених методів досудового слідства так і не були перевірені під час судового провадження в суді першої інстанції.
 
При цьому суд апеляційної інстанції не врахував висновків ЄСПЛ, викладених, зокрема, в рішенні у справі «Коробов проти України» (від 21 липня 2011 року) про те, що коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, це положення вимагає проведення ефективного офіційного розслідування, яке має бути спроможним забезпечити встановлення та покарання винних осіб. Розслідування небезпідставних скарг про жорстоке поводження також повинно бути ретельним, тобто органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатись на поспішні й необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень.
 
Також суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводи захисника щодо порушення права неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 на захист при проведенні слідчої дії – огляду місця події від 19 березня 2016 року, під час якої були вилучені речові докази в провадженні на підтвердження винуватості обох обвинувачених.
 
За таких обставин суд касаційної інстанції вважає за необхідне ухвалу суду апеляційної інстанції стосовно ОСОБА_8 та в порядку ст. 433 КПК України стосовно ОСОБА_9 скасувати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого суд має врахувати наведене в цій постанові, перевірити належним чином усі доводи, зазначені в апеляційних скаргах, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
 
Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд
 
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 17 червня 2020 року стосовно ОСОБА_8 та в порядку ст. 433 КПК України стосовно ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                                      ОСОБА_3