КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
22 лютого 2021 року                                                                                  м. Київ
                                                                                                     
Справа № 753/3948/20
Апеляційне провадження №22-ц/824/2148/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                 судді-доповідача:                 Соколової В.В.
суддів:                                   Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
за участю секретаря             Лугового Р.В., Охневської Т.В., Федорчук Я.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва, постановлену під головуванням судді Коренюк А.М. 13 березня 2020 року в м. Києві,  у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,
 
В С Т А Н О В И В
 
У лютому 2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва - Ляпін Д.В. звернувся до суду першої інстанції із в порядку ст. 440 ЦПК України з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.
Подання обґрунтовував тим, що в межах виконавчого провадження №60937563 під час виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа - Банк» заборгованості в розмірі 1168758,42 грн, встановлено, що на праві власності за боржником зареєстрована ј квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 26 листопада 2003 року. Крім того, після смерті чоловіка-боржника у зобов`язанні, останньою було прийнято у спадок Ѕ частину зазначеної квартири, що підтверджується заявами від 11 вересня 2013 року про прийняття боржником ј частини квартири після смерті чоловіка та від 24 лютого 2013 року про відмову сина спадкодавця на користь боржника від своєї ј частини квартири на користь боржника. Проте, боржник право власності на отримання у спадок частки квартири у встановленому законом порядку не зареєстрував, у зв`язку з чим виконавець вимушений звернутися до суду з відповідним поданням, оскільки в інший спосіб виконати рішення суду не виявляється можливим.
 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2020 року  подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - залишено без задоволення.
Ухвала суду мотивована тим, що виконавцем надано суду недостатньо переконливих доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, доведення чого є обов`язковою умовою для винесення ухвали щодо задоволення такого подання. А застосування такого виключного заходу, про який просить виконавець, може мати місце лише у виключних випадках й повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення.
 
Не погодився із вказаним судовим рішенням Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Д.В., ним подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність ухвали у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, та невідповідності висновків суду обставинам справи. Вказує на те, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого  висновку про те, що заявник не надав доказів належного повідомлення боржника про добровільне виконання рішення суду, оскільки документи виконавчого провадження надсилались на адресу зазначену ввиконавчому документі. Так, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0100100994695, який був доданий до подання виконавця та міститься в матеріалах справи, лист із копією постанови було повернуто у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази відсутності майна та/або коштів належних боржнику на праві власності, та на які можливо звернути стягнення.
На підставі викладеного просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким подання про звернення стягнення на нерухоме майно  задовольнити.
 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначала про те, що на вказане майно (квартиру АДРЕСА_1 ) не може бути звернуто примусове стягнення в рамках виконавчого провадження, оскільки вказана квартира є предметом іпотеки на яку розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та приватним виконавцем в подані не було зазначено вартість нерухомого майна. Вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
 
В судовому засіданні приватний виконавець Ляпін І.Ю. та представник АТ «Альфа-Банк» - Проценко М.М. підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просили її задовольнити.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
 
Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №2621/0908/88-188 від 16 вересня 2008 року у розмірі 1168758,42 грн (а.с. 27, 28).
27 лютого 2017 року на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року видано виконавчий лист №753/8862/16 (а.с. 7).
26 грудня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60937563 на підставі виконавчого листа №753/8862/16 (а.с. 10).
26 грудня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Д.В. на адресу ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» направлено для відома та виконання постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 грудня 2019 року  (а.с. 9).
Згідно із даними зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення лист із копією постанови, який було направлено на адресу ОСОБА_1 , повернувся у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.11).
28 січня 2020 року  приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Д.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №60937563 (а.с. 37).
Згідно з відповіддю Пенсійного фонду України від 24 лютого 2020 року, боржник працює у ТОВ «Фаміліа Медікус», однак інформація про доходи відсутня (а.с. 33).
Згідно з відповіддю Пенсійного фонду України від 24.02.2020, інформацію про боржника, як особу, що отримує пенсію не знайдено (а.с. 34).
Відповідно до повідомлення Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями від 27 грудня 2019 року встановлено, що боржник не має відкритих рахунків в фінансових установах (а.с. 35).
Відповідно до повідомлень банківських установ на рахунках боржника відсутні грошові кошти для виконання постанови (а.с. 38-47).
13 лютого 2020 року о 09.00 год. приватним виконавцем було здійснено вихід за місцем реєстрації проживання боржника, а саме: АДРЕСА_2 . Двері до квартири ніхто не відчинив, на дзвінки не відповідав. Таким чином, потрапити в середину приміщення для встановлення майнового стану боржника не вдалося (а.с.50). 
Відповідно до вимоги від 11 лютого 2020 року боржника було зобов`язано надати доступ до житлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 для перевірки майнового стану та здійснення виконавчих дій з 09.30 до 10.00 год. 18 лютого 2020 року (а.с. 48,49).
Згідно з актом приватного виконавця від 18 лютого 2020 року відповідно до вимоги №279, у присутності понятих, у зазначений час за вказаною адресою, двері ніхто не відчинив доступу до приміщення надано не було, рухомого майна боржника на яке можливо звернути стягнення виявити не вдалося (а.с. 51) 
22 лютого 2020 року приватним виконавцем з 09.00 до 09.30 год. було здійснено черговий вихід за місцем проживання боржника з метою перевірки майнового стану. Під час перевірки доступу до житлового приміщення надано не було, рухомого та іншого майна на яке можливо звернути стягнення виявити не вдалося (а.с. 52).
Згідно із свідоцтвом про право власності від 26 листопада 2003 року квартира  АДРЕСА_1 належить у рівних частках ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на праві приватної власності (а.с. 30).
Згідно із договором дарування квартири від 30 грудня 2004 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 ј частку квартири  АДРЕСА_1 (а.с. 31).
Також на запит приватного виконавця від 28 грудня 2019 року Дев'ятою Київською нотаріальною конторою 03 січня 2020 року було надіслано копію матеріалів спадкової справи №632/2013 (а.с. 12-26).
Як вбачається із спадкової справи ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19). 
02 серпня 2013 року до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява від ОСОБА_4 про відмову від належної йому долі спадкового майна на користь ОСОБА_1 (а.с. 13 на звороті).
11 вересня 2013 року до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява від ОСОБА_1 про прийняття спадщини (а.с. 13).
18 вересня 2013 року до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори представником ПАТ «Альфа-Банк» направлено заяву претензію з вимогами до спадкоємців (а.с. 21-23).
Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомості майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31 січня 2020 року власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .
 
Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час - виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із ч.1 ст. 5 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Статтею 10 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Згідно з положеннями ст. 50 Закону, звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється в разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.
Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.
У разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.
Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
У разі якщо право власності на нерухоме маймо боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи провадиться за відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.
 
З наведених вище обставин справи вбачається, що  рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №2621/0908/88-188 від 16 вересня 2008 року у розмірі 1168758,42 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року залишено без задоволення.
Приватним виконавцем, в рамках ВП №60937563 було здійснено ряд дій з метою з`ясування майнового стану боржника, однак йому не вдалося встановити наявність, рухомого чи іншого майна боржника на яке можливо звернути стягнення. 
Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_1 прийняла спадщину за своїм померлим чоловіком ОСОБА_3 , а саме Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , однак право власності не зареєструвала, що позбавляє приватного виконавця вчинити дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а саме звернути стягнення на вказане нерухоме майно.
Оскільки рішення суду боржником не виконане, приватним виконавцем вжиті всі передбачені законом заходи для примусового виконання рішення, однак в боржника відсутні кошти на рахунках та інше рухоме майно на яке може бути звернуто стягнення, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.
Однак, суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, у зв`язку з чим прийшов до передчасних висновків про відсутність підстав для задоволення клопотання.
 Стосовно посилання суду першої інстанції на те, що приватний виконавець не надав достовірні, повні докази належності повідомлення боржника про добровільне виконання рішення суду, то колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження. Постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.
Так, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 0100100994695, лист із копією постанови про відкриття виконавчого провадження, який було надіслано приватним виконавцем на адресу боржника зазначену у виконавчому листі, було повернуто у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Таким чином, вимоги Закону України «Про виконавче провадження» слід вважати додержаними. До того ж ОСОБА_1 була відповідачем у справі, повідомлена про ухвалене судом рішення, і дій на його виконання не вчиняла.
Крім того, слід зазначити, що в матеріалах ВП № 60937563 та в поданні яке було направлено до суду, приватним виконавцем були надані докази перевірки майнового стану боржника, та відсутності у боржника  майна та грошових коштів на які може бути звернуто стягнення, однак суд першої інстанції не взяв їх до уваги та дійшов помилкового висновку про недоведеність приватним виконавцем факту ухилення боржника від виконання зобов`язання за рішенням суду.
Посилання боржника ОСОБА_1 на те, що у поданні приватний виконавець не зазначив вартість нерухомого майна (спадкового майна), колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки вказане вище нерухоме майно отримано нею у спадок та саме в межах вказаного майна вона зобов'язана задовольнити вимоги кредитора спадкодавця. Понад вартість цього майна вона відповідати за боргами спадкодавця не зобов'язана, а тому відсутність у поданні державного виконавця оцінки спірного майна не порушує прав ОСОБА_1 .
Посилання ОСОБА_1 на те, що на вказане майно (квартиру АДРЕСА_1 ) не може бути звернуто примусове стягнення в рамках виконавчого провадження, оскільки вказана квартира є предметом іпотеки на яку розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», колегія суддів до уваги не приймає, виходячи з такого.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1 вищевказаного Закону протягом дії цього Закону не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:
таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або;
таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна;
загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку;
З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , яка була передана в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором  від 16 вересня 2008 року № 2621/0908/88-188, належала на праві спільної часткової власності у рівних частках ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , а ј частка квартири АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_3 за договором дарування квартири від 30 грудня 2004 року. Тобто, вказана квартира була придбана не за кредитні кошти, а тому на вказану квартиру, як предмет іпотеки, не розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
В свою чергу, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють приватному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання судових рішень про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».
Перевіривши доводи апеляційної скарги та надавши оцінку наданим приватним виконавцем доказам, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів подання щодо ухилення боржника від виконання зобов`язань та вжиття приватним виконавцем усіх передбачених законом заходів для примусового виконання рішення. 
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Враховуючи, що при постановлені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, невірно застосовано норми матеріального та процессуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича - задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2020 року - скасувати та постановити нове судове рішення.
Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про звернення стягнення на нерухоме майно , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку - задовольнити.
Звернути стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , яке прийнято нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , але не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                                                           В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                                                   А.М. Андрієнко 
 
Н.В. Поліщук

                                                                   
     Повний текст постанови складений 25 лютого 2021 року.