УХВАЛА

01 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 260/853/20
адміністративне провадження № К/9901/11063/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу Карлівської міської ради на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року у справі № 260/853/20 за позовом ОСОБА_1 до Карлівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про дострокове припинення повноважень міського голови, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив: 

визнати протиправним та скасувати рішення Карлівської міської ради Полтавської області від 10 березня 2020 року "Про дострокове припинення повноважень міського голови"; 

поновити позивача на посаді Карлівського міського голови з 10 березня 2020 року; 

стягнути з відповідача - Карлівської міської ради Полтавської області - на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу без урахування обов`язкових відрахувань;  

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді Карлівського міського голови". 

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року, позовні вимоги задоволено. 

Визнано протиправним та скасовано рішення сорок третьої позачергової сесії Карлівської міської ради Полтавської області сьомого скликання від 10 березня 2020 року «Про дострокове припинення повноважень міського голови»; 

Поновлено позивача на раніше займаній до звільнення (дострокового припинення повноважень) посаді Карлівського міського голови Полтавської області з 11 березня 2020 року; 

Стягнуто із Карлівської міської ради Полтавської обл. середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме: з 11 березня 2020 року по 20 липня 2020 рік, із утриманням із цієї суми обов`язкових платежів (податків та зборів) у розмірі 259824 грн. 40 коп.; допущено негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на раніше займаній до звільнення (дострокового припинення повноважень) посаді Карлівського міського голови Полтавської області з 11 березня 2020 року та в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу - у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 60527 грн. 27 коп.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року рішення суду першої інстанції змінено. Абзац 4 і 5 резолютивної частини викладено у такій редакції : «Стягнути на користь позивача з Карлівської міської ради Полтавської області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 березня 2020 року по 20 липня 2020 року в розмірі 132228 (сто тридцять дві тисячі двісті двадцять вісім) грн. 80 коп., із утриманням із цієї суми обов`язкових платежів (податків та зборів).  Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на раніше займаній до звільнення (дострокового припинення повноважень) посаді Карлівського міського голови Полтавської області з 11 березня 2020 року та в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу - у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 18031 (вісімнадцять тисяч тридцять один) грн. 19 коп». В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі представник відповідача з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.

8 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.

За правилами частини першої  статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам КАС України, Суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

При цьому доводи касаційної скарги в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції зводяться до незгоди скаржника із судовими рішеннями у цій справі. Натомість,  з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. А тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. 

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга Карлівської міської ради підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року у справі № 260/853/20.

Керуючись ст. ст. 169, 328,330,332 КАС України, 
у х в а л и в :
Касаційну скаргу Карлівської міської ради на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року у справі № 260/853/20 за позовом ОСОБА_1 до Карлівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про дострокове припинення повноважень міського голови, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути скаржнику.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя	М.В. Білак