ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 січня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/5719/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року (суддя  1 інстанції Сацький Р.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання протиправним та скасування запису в Єдиному державному реєстрі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, в якому просив визнати протиправним та скасувати реєстраційну дію державного реєстратора відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань номер запису: №21011750000024234 від 08.02.2014 року про включення позивача, у разі, коли державна реєстрація фізичної особи  підприємця була проведена до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців».
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідачем протиправно здійснено дію/запис №21011750000024234 від 08.02.2014 року, яким до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, за відсутності реєстраційної картки позивача, включено відомості про фізичну особу – підприємця позивача, що в подальшому стало підставою для винесення органом ДФС податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.  
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.01.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано реєстраційну дію/запис Державного реєстратора Відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань номер запису: №21011750000024234 від 08.02.2014 року про включення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 -у разі, коли державна реєстрація фізичної особи-підприємця була проведена до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області  на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768  грн. 40 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норма матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що вчиняючи оскаржувані дії, відповідач діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до приписів чинного законодавства. 
В відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як слідує з матеріалів справи 14.12.2001 року позивач був зареєстрований фізичною особою-підприємцем.
08.02.2014 року Державним реєстратором в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі інвентаризаційних відомостей переданих Виконавчим комітетом та з метою виконання  Наказу Міністерства юстиції №575/5 від 12.04.2012 року «Про тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних та фізичних осіб підприємців» здійснено запис №21011750000024234 від 08.02.2014 року про включення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - у разі, коли державна реєстрація фізичної особи-підприємця була проведена до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», з відміткою про те, що свідоцтво про його державну реєстрацію вважається недійсним.
В подальшому, 29.08.2019 року позивач отримав податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-104998-56 на стягнення з останнього єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 23785.08 грн.  
В подальшому позивачем було подано документи для державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, про що здійснено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис №21011060003024234. 
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент вчинення Державним реєстратором дії/запису №21011750000024234 від 08.02.2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем, підставою для внесення таких відомостей повинна була бути  реєстраційна картка позивача на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, складена особисто позивачем, проте відповідної картки складено не було, а тому відповідач вчинив дії/запис  з порушенням норм чинного законодавства. 
Колегія суддів з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне. 
Так, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV.
Частина перша статті 4 Закону № 755-IV визначає, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.
Відповідно до приписів статті 4 вказаного Закону, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація базується на таких основних принципах, зокрема:
1) обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі;
2) публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та документів, що стали підставою для її проведення;
7) об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі.
Приписами частини четвертої статті 9 вказаного Закону встановлено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу - підприємця:
1) прізвище, ім`я, по батькові;
2) дата народження;
3) реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта).
Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що особа набуває статусу фізичної особи-підприємця після проведення державної реєстрації у встановленому законом порядку.
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень названого Закону, в редакції, чинній на час його прийняття, державний реєстратор протягом 2004 - 2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.
Як зазначалося раніше, позивач 14.12.2001 року був зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності та мав свідоцтво про державну реєстрацію.
1 липня 2010 року прийнято Закон України N 2390-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання» (далі - Закон № 2390-VI), який набрав чинності 3 березня 2011 року.
Пункти 2 - 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2390-VI передбачали, що процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв. Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2390-VI встановлено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до Єдиного державного реєстру строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до Єдиного державного реєстру. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до Єдиного державного реєстру з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.
Отже, строк для включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб-підприємців, державна реєстрація яких була проведена до 1 липня 2004 року, закінчувався 3 березня 2012 року. Відповідно, з цього часу свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважалися недійсними. 
При цьому, за результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до Єдиного державного реєстру з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.
Подібна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 808/2771/14 (провадження №К/9901/13943/19).
За приписами пункту 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VI, порядок утворення, а також завдання та повноваження тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій встановлюються спеціально уповноваженим органом з питань державної реєстрації.
Відповідно до пунктів 1.2, 3.1 Положення про тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, затвердженого  наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №575/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 13 квітня 2012 року за №569/20882 (далі - Положення), комісії створюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі з метою проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких на дату завершення процесу включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не включені до ЄДР (далі - невключені суб`єкти). Завданням комісії є проведення інвентаризації невключених суб`єктів.
Згідно з пунктом 4.3 Положення, комісія: розглядає, аналізує прийняту від уповноважених органів аналітичну інформацію; складає узагальнену інформацію про невключених юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких на дату завершення процесу включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не включені до ЄДР, у розрізі районів та міст обласного значення відповідно в Автономній Республіці Крим, областях, районів - у містах Києві та Севастополі за формами згідно з додатками 3 та 4; передає узагальнену інформацію про невключених суб`єктів державним реєстраторам за місцезнаходженням юридичних осіб та за місцем проживання фізичних осіб - підприємців для подальшого включення цих відомостей до ЄДР, про що складається акт приймання-передачі у двох примірниках. Узагальнена інформація про невключених суб`єктів може передаватися частинами; передає узагальнену інформацію про невключених суб`єктів Державній реєстраційній службі України.
Пунктом 5 наказу Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №575/5 передбачено, що державні реєстратори юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повинні забезпечити включення до ЄДР відомостей про невключених суб`єктів на підставі аналітичної інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
Таким чином, строки включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб-підприємців, державна реєстрація яких проведена до 1 липня 2004 року, визначені пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VI, підлягали застосуванню виключно у випадках самостійного подання ними реєстраційних карток державному реєстратору.
Натомість відомості про фізичних осіб-підприємців, які самостійно не звернулись із відповідною заявою у строки, встановлені пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VI, підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій. Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб-підприємців до ЄДР, зобов`язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.
Аналогічна позиція викладене в постанові Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №460/37/19 (№К/9901/6868/20). 
Колегія суддів вважає за необхідним врахувати вказану позицію Верховного Суду. 
Так, спірну дію/запис здійснено на підставі інвентаризаційних відомостей, переданих відповідачу Виконавчим комітетом, а тому в даному випадку висновки суду першої інстанції про необхідність отримання реєстраційної картки від позивача задля вчинення таких дій/запису, є хибними, з огляду на вищенаведену позиції Верховного Суду. 
За приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову. 
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради задовольнити. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року скасувати. 
У задоволені позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання протиправним та скасування запису в Єдиному державному реєстрі відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров