УХВАЛА

16 березня 2021 року 
Київ
справа №1.380.2019.001204
адміністративне провадження №К/9901/34870/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.,
суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №1.380.2019.001204 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання  вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
15.03.2019 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просила:
-  визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні їй дострокової пенсії за віком відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та скасувати рішення Самбірського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в призначенні пенсії (протокол від 28.03.2018);
- зобов`язати відповідача призначити їй дострокову пенсію за віком відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як вдові учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, померлого у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 23.03.2018.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач 07.11.2019 звернулась до суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 апеляційну скаргу повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті                                  298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
16.12.2019 позивач звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019, а справу № 1.380.2019.001204 направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постановою Верховного Суду від 03.02.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №1.380.2019.001204 скасовано.
22.02.2021 позивач звернулась до Верховного Суду з заявою, в якій просить прийняти додаткове рішення у цій справі, яким стягнути на її користь судовий збір у розмірі               1921 грн, оскільки судом касаційної інстанції у постанові від 03.02.2021 не вирішено питання щодо судових витрат.
Згідно з частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до пункту 3 частини першої та частини другої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Згідно зі статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
За правилами встановленими частиною шостою статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що питання розподілу судових витрат вирішується судом касаційної інстанції у судовому рішенні, у разі розгляду судом справи по суті заявлених позовних вимог, яким закінчується розгляд справи (зміна судового рішення або ухвалення нового) та залежить від кінцевого рішення, яким буде вирішено позовні вимоги по суті спору.
Постановою Верховного Суду від 03.02.2021 скасовано ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 про повернення апеляційної скарги та зазначено про відсутність підстав для направлення справи для продовження розгляду судом апеляційної інстанції, оскільки 18.05.2020 Восьмим апеляційним адміністративним судом за наслідками розгляду повторно поданої позивачем апеляційної скарги здійснено апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції, за результатами якого апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі №1.380.2019.001204 - без змін.
З огляду на те, що Верховним Судом здійснено касаційний перегляд процесуального рішення у цій справі, підстави для ухвалення судом касаційної інстанції додаткового рішення у зазначеній справі про розподіл судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 3, 139, 248, 252 КАС України Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №1.380.2019.001204 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

...........................
...........................
...........................
А.І. Рибачук
Л.Л. Мороз
А.Ю. Бучик,
Судді Верховного Суду