Справа № 153/1865/20 
Провадження № 33/801/144/2021
Категорія: 307 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швець Р. В.
Доповідач: Сопрун В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року                                                                               м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В., 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.173-2 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1  – адвоката Снітка Віктора Анатолійовича на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 січня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №726129, 14 грудня 2020 року о 16:30 год, по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме: висловлювався на її адресу образливими та нецензурними словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 січня 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн та стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 420,40 грн.
Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Снітко В.А. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, тому просив її скасувати та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
За ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Правовими приписами ч.1 ст.173-2 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення
Як вбачається з п.14 ч.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" №2229-VIII від 07.12.2017, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП вину не визнав та зазначив, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності.
Однак, такі доводи ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції сприймає критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення та вважає таку позицію обраною лінією захисту особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
Так, як вбачається з матеріалів справи, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджений дослідженими судом доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №726129 від 14 грудня 2020 року;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14 грудня 2020 року;
- рапортом чергового поліцейського від 14 грудня 2020 року;
- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , згідно яких її чоловік ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння висловлювався на її адресу образливими та нецензурними словами;
- поясненнями правопорушника ОСОБА_1 .
У рішеннях ЄСПЛ по справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.173-2 КУпАП є обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовано обставини справи, є голослівними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи.
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладенні на нього стягнення дотримані у повній мірі.
Доказів на спростування висновків районного суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.
Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, вони не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Крім того, під час перевірки законності постанови суду першої інстанції в порядку апеляційної процедури були досліджені всі матеріали справи, вивчені та перевірені усі заперечення апелянта стосовно обставин події адміністративного правопорушення.
Таким чином, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги не вбачається.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено. 
Керуючись ст.130, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Снітка Віктора Анатолійовича залишити без задоволення.
Постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                          В. В. Сопрун