ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 р. 	Справа № 520/17558/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2020, (головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О.) по справі № 520/17558/2020
за позовом     ОСОБА_1  
до    Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області ,    Міністерства соціальної політики України  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області та Міністерства соціальної політики України за запитом ОСОБА_1 від 05 листопада 2020 року;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області та Міністерство соціальної політики України надати інформацію про розмір донарахованої, але не виплаченої ОСОБА_1 за Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі №2002/2-а-464/11 та Рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров`я України, починаючи із 1 грудня 2010 року станом на 01 листопада 2020 року;
- надати інформацію про:
строки виконання у повному обсязі Постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі №2002/2-а-464/11 та Рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України;
фактично виплачену суму компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров`я України, починаючи із 1 грудня 2010 року;
суму нарахованого та невиплаченого індексованого доходу та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати соціальних виплат, а саме: компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за Рішеннями Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 2040/6198/18 та від 26 березня 2019 року у справі №520/1367/19;
строки виконання у повному обсязі рішень Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 2040/6198/18 та від 26 березня 2019 року у справі №520/1367/19.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 позовну заяву повернуто позивачу. 
ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного висновку.
Зазначає, що судом першої інстанції не вирішено заяву про відвід головуючого судді, а тому передчасно повернуто позов. Також вказує, що суд першої інстанції, залишаючи без руху позов та в подальшому повертаючи його фактично позбавив позивача гарантованого йому національним та Європейським законодавством права на доступ до правосуддя. 
Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, Міністерство соціальної політики України (далі - відповідачі) не надали відзиви на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 позов ОСОБА_1 залишено без руху через не надання позивачем копій документів відповідно до кількості учасників справи та надано строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з моменту отримання ухвали. 
Копію вказаної ухвали суду направлено на електронну адресу позивача та отримано 09.12.2020, що ним не заперечується (а.с. 12).  
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 позов ОСОБА_1 повернуто позивачу.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 09.12.2020. 
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції передчасними, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви зобов`язаний з`ясувати чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Положеннями ч.1 ст.161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Також, приписами ч. 4 вказаної норми передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Зі змісту наведених норм вбачається, що КАС України покладає обов`язок на позивача подати разом з позовною заявою докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Водночас, якщо такі докази є додатком до позовної заяви, то позивач також зобов`язаний надати таку кількість їх копій, яка дорівнює кількості учасників справи.
Ця норма має на меті створення умов для забезпечення рівних можливостей учасникам справи для підготовки до справи.
Водночас, колегія суддів зауважує, що згідно з положеннями ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Як вбачається з матеріалів справи, в позовній заяві позивачем вказано перелік доказів, в підтвердження обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, проте ці докази позивачем надані суду лише в одному примірнику. 
Залишаючи позов без руху, суд першої інстанції вважав, що позивачем не надано копій документів відповідно до кількості учасників справи.
Положеннями ч. 9 ст. 79 КАС України передбачено право суду приймати докази подані учасником справи до суду (без надання останнім доказів щодо направлення копій цих документів іншим учасникам справи або надання суду їх копій відповідно до кількості учасників справи), якщо такі докази є в наявності у інших учасників справи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до позовної заяви додано, зокрема, копію запиту від 05.11.2020, направленого до Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області та Міністерства соціальної політики України, листів  Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області від 11.01.2019 та від 10.11.2020, а також листа Міністерства соціальної політики України від 12.11.2020.
Колегія суддів зазначає, що вказані документи мають бути в наявності у відповідачів, а тому суд першої інстанції мав право прийняти докази подані ОСОБА_1 без надання їх копій для інших учасників справи.
Крім того, відповідно до вимог ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Аналогічна норма закріплена також у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
Європейським судом з прав людини також вказується про те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»).
Зокрема, у рішенні по справі «Miragall Eckolano v.» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі  «Perez de Rada Cavanilles v.»  від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі "Беллет проти Франції", в якому Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з     аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
За встановлених обставин справи на наведених норм процесуального законодавства з урахуванням практики Європейського Суду, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку вказані судом першої інстанції недоліки позовної заяви не є істотними, оскільки не впливають на оцінку обставин, які є підставою для відкриття провадження у справі, так само як і не порушують жодних прав відповідачів на належну підготовку до справи з урахуванням того, що всі додані позивачем до позовної заяви докази є (або мають бути) у розпорядженні відповідачів.
Разом з тим, залишаючи позовну заяву без руху та повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції допустився надмірного формалізму та фактично позбавив позивача гарантованого йому національним та Європейським законодавством права на доступ до правосуддя.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що повернення позову, за встановлених обставин у цій справі, порушує право заявника на доступ до суду, перешкоджає провадженню у справі, а тому ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2020 постановлено з порушенням вимог ст. 169 КАС України.
Доводи скаржника про вирішення справи неповноважним судом, а саме суддею, якому позивачем заявлено відвід, колегія суддів зазначає наступне. 
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що ним на електронну адресу надсилалась заява про відвід судді Спірідонову М.О., яка не розглянута судом, а тому безпідставно повернуто позов.
Разом з тим, доказів надсилання такої заяви суду першої інстанції позивачем не надано, а  матеріали справи не містять , у зв`язку з чим зазначені доводи є необґрунтованими.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,  
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 по справі № 520/17558/2020 - скасувати.
Справу № 520/17558/2020  направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій