Дата документу  Справа № 335/9282/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №335/9282/20                                                 Головуючий в 1 інст. Рибалко Н.І.
Провадження №33/807/131/21                                                 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року                                                         місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника – адвоката Мазур О.С. на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 11 січня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 13.10.2020 року о 22-01 годині в м. Запоріжжя, пр. Маяковського біля будинку 11, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом BMW X5 державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації руху), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку на місці зупинки з використанням спеціального технічного приладу алкотестер «Драгер» 6810 та у медичному закладі у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Мазур О.С., звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що вважає постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, суд першої інстанції в порушення ст. 268 КУпАП розглянув справу без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Посилання суду на неявку ОСОБА_1 18.12.2020 р. безпідставні, оскільки останній разом із захисником з`явилися до суду, однак розгляд справи не відбувся з причини перебування судді на лікарняному, при цьому, цього дня захисник ознайомлювалася зі справою. Вказує, що на час розгляду справи 11.01.2021 року у суду не було відомостей про вручення чи не вручення ОСОБА_1 судової повістки, що підтверджується конвертом наявним в матеріалах справи. Отже, ОСОБА_1 належним чином не був повідомлений про розгляд справи, а матеріали справи не містять відомостей про вручення йому судових повісток, тому на думку апелянта було грубо порушено право на захист. Крім того, суд послався на відеозаписи, однак ці докази є недопустимими, оскільки відеозапис не вівся працівником поліції безперервно, чим було порушено вимоги Інструкції від 18.12.2018 №1026. Звертає увагу, що в порушення ст. 33 КУпАП суд не врахував особу правопорушника, не встановив обставини, що пом`якшують його вину. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу,перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом ст. 268 КУпАП, оскільки справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 147804 від 14.10.2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
Судом першої інстанції неодноразово здійснювався виклик ОСОБА_1 за адресою, вказаною в протоколі, а саме:  АДРЕСА_1 , яка між тим, зазначена в його заявах і в апеляційній скарзі (а.с. 1, 27), однак поштові конверти повернулися до суду без вручення адресату (а.с. 15,16, 21). 
ОСОБА_1  було відомо про наявність у провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжясправи відносно нього про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується заявою про ознайомлення зі справою (а.с.17) і він вживав заходи для забезпечення свого представництва в суді, про що свідчить ордер з адвокатом  Мазур О.С.(а.с. 18).
Суд першої інстанції неодноразово призначав розгляд справи, проте, відкладав за неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та з інших причин.
Отже, ОСОБА_1 чи його представник були зобов`язані цікавитись відомостями про рух справи про адміністративне правопорушення та прибути до суду для участі в судовому засіданні.
Інформація про завчасне публікування списків справ, призначених до розгляду в кожному суді України, у тому числі в Орджонікідзевському районному суді м.Запоріжжя, на офіційному сайті, дошці об`яв, є загальновідомою.
       Приймаючи до уваги, що ст. 277 КУпАП передбачений строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, який становить п`ятнадцять днів з дня одержання відповідного протоколу та інших матеріалі, зважуючи на поведінці ОСОБА_1 щодо його неявок до суду та обізнаність останнього по судовий розгляд справи, апеляційний суд не вбачає порушень процесуального закону з приводу розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

При цьому, апеляційна інстанція погоджується із позицією суда першої інстанції, який розцінив таку поведінку ОСОБА_1 , як намагання затягнути процес з метою уникнення від відповідальності, оскільки сукупність зазначених обставин, викликає обґрунтовані сумніви в добросовісності користування ОСОБА_1 та його адвокатом своїми процесуальними правами.        

Перевіряючи інші доводи  ОСОБА_1 , апеляційна інстанція виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 14.10.2020 року серії ДПР18 № 147804, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, в якому в повній мірі викладено суть правопорушення, зокрема він складений за відмову від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння, що згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП є самостійним складом правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого  ОСОБА_1 надано вказане направлення до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, оскільки у результаті огляду, проведеного поліцейським виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації руху. При цьому, медичний огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від його проходження; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно яким вони були свідками того, як ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився; відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Твердження апелянта про недопустимість наявного у справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: рух автомобіля; його зупинку; повідомлення поліцейським про причину зупинки; надання ОСОБА_1 документів на автівку та копії паспорту, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків; роз`яснення ОСОБА_1 його прав, визначених законом, наслідків такої відмови. 

Апеляційний суд зауважує, що переривання в часі запису є незначною та не впливає на сприйняття цілісності фіксування правопорушення і дій поліцейських при складанні протоколу.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним, а тому посилання апелянта щодо порушення ст. 33 КУпАП безпідставні. 

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника – адвоката Мазур О.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 11 січня 2021 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник