ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/12865/15                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 березня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,
                                        
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Млинище» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 31.07.2015,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до суду, в якому просив визнати протиправним та скасувати Розпорядження № 44 від 27.04.2015 року Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Златобланк» Славінського Валерія Івановича щодо визнання нікчемним Договору про виконання зобов`язання третьою особою від 12.02.2015 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та ОСОБА_1 та вжиття заходів щодо повернення коштів переданих на виконання вказаного Договору.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2015 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2015 року скасовано рішення суду першої інстанції, у позові відмовлено. При цьому, суд виходив з того, що при  наявності чинного наказу №231 від 27.04.2015, згідно з яким «Договір про виконання зобов`язань третьою особою від 12.02.2015 року, укладений між ПАТ «Златобанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (новий боржник), за яким ОСОБА_1 здійснив виконання зобов`язань СТОВ «Млинище» (код ЄДРПОУ 31346999), за Кредитним договором №72/1/14К від 11.06.2014 року, укладеним між ПАТ «Златобанк» та «СТОВ Млинище» віднесено до  нікчемних правочинів, суд позбавлений можливості встановити протиправність  розпорядження №44 від 27.04.2015.
Ухвалою ВАСУ від 04.10.2017 касаційні скарги ОСОБА_1 та Сільськогосподарського ТОВ «Млинище» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Вказано, що висновок суду апеляційної інстанції відносно того, що при наявності чинного наказу № 231 від 27.04.2015 року, він позбавлений можливості встановити протиправність розпорядження № 44 від 27.04.2015 року не ґрунтується на законі та суперечить статті 55 Конституції України.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 зупинено апеляційне провадження у справі до вирішення Вищим адміністративним судом України справи за скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва  від 14.07.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 у справі №826/2184/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Експо» до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ЗЛАТОБАНК», про визнання протиправними та скасування рішень щодо запровадження тимчасової адміністрації, відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК».
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2021 поновлено провадження у справі.
В судове засідання учасники процесу, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, не з`явилися. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, та з огляду на заходи щодо запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження. 
Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Представником відповідача також подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2021 відмовлено у закритті провадження у справі.
Зазначено, що з аналізу статті 4 Закону № 4452-VI вбачається, що Фонд здійснює як владні повноваження відносно банків, здійснюючи регуляторну діяльність, перебравши на себе частину повноважень НБУ, передбачених статтями 99, 100 Конституції України та статтями 6, 7 Закону України від 20 травня 1999 року№ 679-XIV «Про Національний банк України», так і повноваження, які не можна віднести до владних, оскільки здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків та організація відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку (п. 8 ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI).
Отже, функції Фонду при тимчасовій адміністрації полягають у здійсненні повноважень з управління банком як органів управління цього банку.
Фактично позивач оскаржив рішення уповноваженої особи Фонду, видане на виконання владних управлінських повноважень за результатом здійсненої перевірки правочинів на предмет їх нікчемності.
Таким чином, спір, предметом якого є перевірка законності дій чи рішень посадової особи Фонду щодо виконання покладених на неї владно-управлінських функцій у сфері реалізації публічних інтересів держави на відповідність законам України та іншим нормативно-правовим актам, підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.
Обсяг і зміст конкретних обставин цієї справи та їх нормативне регулювання дають підстави вважати, що незгода з рішенням уповноваженої особи Фонду про віднесення правочину до нікчемних, підстави визнання яких встановлені Законом, спричиняють публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням владних управлінських функцій, що підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.
Також, помилковими є доводи відповідача, щодо правової природи розпорядження, як внутрішнього документа банку, який не впливає на права жодних осіб, оскільки такий висновок унеможливлює доступ до правосуддя для осіб, які вважають, що їх права та інтереси порушені чи можуть бути порушені, невизнані чи оспорені у результаті віднесення правочину до категорії нікчемних.
У цьому випадку необхідно враховувати, що Фонд має специфічний правовий статус і виконує спеціальні функції у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як убачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «МЛИНИЩЕ» 11.06.2014 року укладено Кредитний договір № 72/1/14-К (надалі - Кредитний договір).
Відповідно до умов вказаного кредитного договору Позичальнику Банком надані кредитні кошти в сумі 190 000 (сто дев`яносто тисяч) доларів США, в строк до 25.12.2014 (п. 1.3, п. 1.4 Договору).
У подальшому Сторонами Договору укладено Угоду від 21.11.2014, відповідно до змісту якої - внесено зміни до Кредитного договору від 11.06.2014 № 72/1/14-К, в частині визначення строку погашення, зокрема встановлено як термін погашення - не пізніше « 16 січня 2017» включно.
12.02.2015 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_1 укладено договір про виконання зобов`язання третьою особою.
Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 взято на себе зобов`язання СТОВ «Млинище» перед Банком по кредитному Договору № 72/1/14-К від 11.06.14р., що на момент укладення такого складали 75 008,14 доларів США, в тому числі, нараховані відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 308,14 доларів США.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії виписки по особовому рахунку, залишок коштів по кредитному договору у повному обсязі сплачено ОСОБА_1 12.02.2015р.
Постановою Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року №105 ПАТ «Златобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 13 лютого 2015 року прийнято рішення №30 про запровадження з 14 лютого 2015 року тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Златобанк» Славінського Валерія Івановича.
Постановою Правління Національного банку України №310 від 12 травня 2015 року відкликано банківську ліцензію ПАТ «Златобанк».
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 травня 2015 року №99 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славінського Валерія Івановича.
Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» від 27.04.2015 року № 231 на виконання рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №30 від 13 лютого 2015 року на підставі п. 7 частини третьої ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договір про виконання зобов`язань третьою особою від 12.02.2015 року, укладений між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_1 , за яким ОСОБА_1 здійснив виконання зобов`язань СТОВ «Млинище» за кредитним договором №/1/14-К від 11.06.2014 року, укладеним між ПАТ «Златобанк» та СТОВ «Млинище» віднесено до нікчемних.
На виконання Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» від 27.04.2015 року № 231 «Про віднесення до нікчемних правочинів», Уповноваженою особою Фонду видано Розпорядження № 44 від 27.04.2015 року, яким зобов`язано департамент бек-офіку: сторнувати бухгалтерські проводки, яким здійснено погашення заборгованості по кредитному договору; нарахувати проценти за користування кредитом; сторнувати бухгалтерські проводки, якими було списано з обліку вартість забезпечення, здійснити операцію по поверненню залишків з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок ОСОБА_1 , за № НОМЕР_2 .
Листом від 28.04.2015 року № 1517 позивача повідомлено про визнання договору про виконання зобов`язання третьою особою від 12.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_1 нікчемним правочином, в силу п. 7 частини третьої ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон Закону №4452).
Вказане стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Згідно зі статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.
Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.
Згідно з ч. 2 - ч. 4 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
Оскаржуваним Розпорядженням № 44 від 27 квітня 2015 року Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ЗЛАТОБАНК» Славінського Валерія Івановича визнано нікчемним Договір про виконання зобов`язання третьою особою від 12.02.2015 р., укладений між Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_1 .
Розпорядження № 44 від 27.04.2015 зобов`язано: департамент бек-офіку виконати дії щодо поновлення в обліку заборгованості по кредитному договору « 72/1/14-К від 11.06.2014, укладеним з СТОВ «Млинище».
Підставою прийняття розпорядження стало те, що умовами договору передбачено платіж, що надає окремому кредитору - ОСОБА_1 переваги (пільги) перед іншими кредиторами - вкладниками, зокрема зазначено, що протягом дії тимчасової адміністрації ПАТ «Златобанк» вкладникам гарантовано повернення вкладу в розмірі що не перевищує 200 тис., натомість за правочином виконання зобов`язань СТОВ «МЛИНИЩЕ» по кредитному договору надає ОСОБА_1 можливість отримання в подальшому усієї суми вкладу.
Главою 24 Цивільного кодексу України визначено умови та порядок заміни не лише боржника, а й кредитора, що допускається як в разі згоди усіх сторін на підставі відповідного договору, що в даному випадку і мало місце, так і за умови відсутності такої.
Законодавство України не містять жодних застережень, щодо джерел погашення грошових зобов`язань (боргу), такими можуть виступати як вільні готівкові кошти, кошти що обліковуються на рахунках належних боржникові так і безпосередньо майном (рухом чи не рухомим) належним боржнику.
Частиною 1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч.1-2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Згідно із 4.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Частиною 1 ст.236 ЦК України закріплено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч.1, ч.2 ст. 228 ЦК України).
Укладений 12.02.2015 року договір про виконання зобов`язання третьою особою, відповідає чинному законодавству України, не був спрямований на порушення прав і свобод.
Отже, доводи про нікчемність Договору про виконання зобов`язання третьою особою від 12.02.2015 не знайшли підтвердження у ході апеляційного розгляду справи, відтак Розпорядження №44 від 27.04.2015 в частині визнання нікчемним трансакції та правочину про виконання зобов`язання третьою особою від 12.02.2015, укладеного між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_1 , є безпідставним та підлягає скасуванню.
Таким чином, апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог поданої апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 31.07.2015 у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Млинище» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 31.07.2015 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко

          О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 12.03.2021