Справа № 462/2142/20                                Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М. 
Провадження № 22-ц/811/3287/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
Категорія: 60

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Ванівського О.М.
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.
секретаря: Симець В.І.
з участю: представник третьої особи Львівської міської ради – Попович Я.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  Львівської міської ради на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 26 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Сьома Львівська державна нотаріальна контора, Львівська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним, в порядку спадкування, Ѕ частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 172 кв.м., житловою - 106, 1 кв.м.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26 жовтня 2020 року затверджено мирову угоду, укладену 28 серпня 2020 року, зареєстровану в суді 03.09.2020 р. між ОСОБА_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ,(ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), на наступних умовах:
- позивач ОСОБА_1 відмовляється від позовних вимог до ОСОБА_2 , внаслідок чого сторони визнають за кожним з них в порядку спадкування після смерті їх матері ОСОБА_3 по 1/2 (одній другій) частці в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 116 кв.м., житловою площею 77,9 кв.м. з усіма господарськими будівлями та спорудами;
- ОСОБА_1 належить 1/2 (одна друга) частка в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з шести житлових кімнат та двох кухонь, загальною площею 116 кв.м., житловою площею 77,9 кв.м. з усіма господарськими будівлями та спорудами: вбиральня літ.Б, сарай літ.В, сарай літ. Г, №1 ворота; №2 огорожа; №№3,4 хвіртки;
- ОСОБА_2 належить 1/2 (одна друга) частка в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з шести житлових кімнат та двох кухонь, загальною площею 116 кв.м., житловою площею 77,9 кв.м. з усіма господарськими будівлями та спорудами: вбиральня літ.Б, сарай літ.В, сарай літ. Г, №1 ворота; №2 огорожа; № № 3, 4 хвіртки;
- сторони гарантують, що з моменту підписання даної угоди не будуть мати в майбутньому одна до одної жодних претензій з приводу розміру їх ідеальних часток у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями та спорудами;
- умови даної мирової угоди сторони визнали такими, що не порушують прав та законних інтересів жодної із сторін, є остаточними і не можуть бути зміненими в односторонньому порядку;
- сторони підтверджують, що вони цілком розуміють значення своїх дій, умови даної мирової угоди та їх правові наслідки, стверджують, що їх волевиявлення є вільним, свідомим, відповідає їх намірам та прагнуть настання юридичних наслідків за даною мировою угодою;
- сторони стверджують, що їх волевиявлення є вільне, вони попередньо і у повному обсязі ознайомлені з правовими наслідками укладення цієї мирової угоди, передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України, ці наслідки сторонам роз`яснені і сторони вважають їх цілком прийнятними.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Сьома Львівська державна нотаріальна контора, Львівська міська рада про визнання права власності в поряду спадкування - закрито.
Вказану ухвалу суду оскаржила Львівська міська рада.
Вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що суд при винесенні ухвали не звернув увагу на те, що об`єкта права власності такою площею за адресою АДРЕСА_1 не існує. Внаслідок самочинних перепланувань та реконструкцій площа будинку змінилась і зараз становить 172 м.кв. Крім появи нових приміщень у будинку, змінилася і конфігурація та площа тих приміщень, які колись відповідно до наявних правовстановлюючих документів складали площу 116 м.кв. 
Вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали не врахував того, що сторони – ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не зверталися до нотаріуса стосовно прийняття спадкового майна – будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 116,0 м.кв. та житловою площею 77,9 м.кв. Заява сторін до нотаріуса стосувалась видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок АДРЕСА_1 загальною площею 172,0 кв.м. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину теж стосувалась лише об`єкта площею 172, 0 м.кв. 
Просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким скерувати справу для розгляду до суду першої інстанції.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27.01.2021 року подали до суду відзиви на апеляційну скаргу.
У відзивах просили суд апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, у відзиві на апеляційну скаргу просили суд розгляд справи проводити у їх відсутності.
Згідно з ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника Львівської міської ради – Попович Я.Д. на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про затвердження мирової угоди, суд першої інстанції посилався на те, що сторони по справі добровільно вирішили спір у даній справі, цей спір сторонами не оспорюються, а навпаки визнається, що відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, мирова угода відповідає чинному законодавству, не порушує, не ущемляє права сторін, вчинена в інтересах обидвох сторін і виконання ними умов мирової угоди не порушує інтереси, права та свободи інших осіб.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Матеріалами справи та судом встановлено, що в квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним, в порядку спадкування, Ѕ частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 172 кв.м., житловою - 106, 1 кв.м.
14 травня 2020 року сторони подали письмову заяву, в якій повідомили про укладення мирової угоди та мирову угоду від 12.05.2020 року, укладену між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 . 
Ухвалою суду від 17.08.2020 р. у затвердженні мирової угоди по справі №462/2142/20 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 від 12 травня 2020 року відмовлено, оскільки сторонами не надано документів, що підтверджують законність проведення добудови прибудови літ. А'-1 та мезоніна літ. Мз і збільшення площі з житлової 77,9 кв.м., яка зазначена в правовстановлюючих документах, до 106, 1 кв.м.
03 вересня 2020 р. сторони повторно подали заяву про укладення мирової угоди, просили закрити провадження справі та затвердити мирову угоду з метою врегулювання спору на таких умовах:
- позивач ОСОБА_1 відмовляється від позовних вимог до ОСОБА_2 , внаслідок чого сторони визнають за кожним з них в порядку спадкування після смерті їх матері ОСОБА_3 по 1/2 (одній другій) частці в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 116 кв.м., житловою площею 77,9 кв.м. з усіма господарськими будівлями та спорудами;
- ОСОБА_1 належить 1/2 (одна друга) частка в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з шести житлових кімнат та двох кухонь, загальною площею 116 кв.м., житловою площею 77,9 кв.м. з усіма господарськими будівлями та спорудами: вбиральня літ.Б, сарай літ.В, сарай літ. Г, №1 ворота; №2 огорожа; №№3,4 хвіртки;
- ОСОБА_2 належить 1/2 (одна друга) частка в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з шести житлових кімнат та двох кухонь, загальною площею 116 кв.м., житловою площею 77,9 кв.м. з усіма господарськими будівлями та спорудами: вбиральня літ.Б, сарай літ.В, сарай літ. Г, №1 ворота; №2 огорожа; № № 3, 4 хвіртки;
- сторони гарантують, що з моменту підписання даної угоди не будуть мати в майбутньому одна до одної жодних претензій з приводу розміру їх ідеальних часток у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями та спорудами;
- умови даної мирової угоди сторони визнали такими, що не порушують прав та законних інтересів жодної із сторін, є остаточними і не можуть бути зміненими в односторонньому порядку;
- сторони підтверджують, що вони цілком розуміють значення своїх дій, умови даної мирової угоди та їх правові наслідки, стверджують, що їх волевиявлення є вільним, свідомим, відповідає їх намірам та прагнуть настання юридичних наслідків за даною мировою угодою;
- сторони стверджують, що їх волевиявлення є вільне, вони попередньо і у повному обсязі ознайомлені з правовими наслідками укладення цієї мирової угоди, передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України, ці наслідки сторонам роз`яснені і сторони вважають їх цілком прийнятними.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26 жовтня 2020 року визнано мирову угоду.
Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.
Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.
Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, зокрема, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.
Отже, визнаючи мирову угоду між сторонами, суд першої інстанції вважав встановленим, що умови цієї мирової угоди не суперечать закону і не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб.
Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі ухвали народного суду Залізничного району м. Львова 03.11.1966 року затверджено мирову угоду, згідно якої 2/3 ідеальних частини будинку АДРЕСА_1 визнано як власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.1993 року посвідченого Юнко М.Т. нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2391, спадкоємцями майна ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина – ОСОБА_3 . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з однієї третьої частини цегляного жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається в цілому з шести кімнат жилою площею 67,7 кв.м. та двох кухонь. До будинку відноситься цегляний мезонін, цегляна вбиральня, два дерев`яні сараї та цегляна огорожа.
Крім того, згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.02.1994 року посвідченого Юнко М.Т. нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1458, спадкоємцями майна ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 є її дочка ОСОБА_3 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з 1/3 частини цегляного жилого будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , з відповідною частиною господарських будівель. Будинок складається в цілому з шести кімнат жилою площею 77,9 кв.м. і двох кухонь. До будинку відносяться: цегляний мезонін, цегляна вбиральня, дерев`яний сарай, цегляний сарай, металеві ворота з хвірткою, металева огорожа.
Згідно заповіту від 21.01.2000 року посвідченого державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Палажій Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2143, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 заповіла своїм дітям: ОСОБА_2 , 1946 р.н. та ОСОБА_1 , 1952 р.н., в рівних частинах кожному.
При цьому, з довідки ОКП "БТІ та ЕО" № 2/7137 від 26.06.2019 р. вбачається, що станом на 26.06.2019 р. будинковолодіння АДРЕСА_1 складається з восьми житлових кімнат та трьох кухонь, загальна площа 172.0 кв.м, житлова площа 106.1 кв.м. До будинку належать вбиральня, сарай, сарай, ворота, огорожа, хвіртки. Загальна площа змінилася з 116.0 кв.м. на 172.0 кв.м., житлова площа змінилася з 77.9 кв.м. на 106.1 кв.м., у зв`язку з добудовою прибудови та мезоніна.
Відповідно до ст.. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно – правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Отже з наведеного слідує, що при постановленні ухвали, суд першої інстанції не врахував того, що сторони по справі не зверталися до нотаріуса з приводу прийняття спадкового майна – будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 116,0 м.кв. та житловою площею 77,9 м.кв. Заява сторін до нотаріуса стосувалась видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 172,0 м.кв. та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину теж стосувалась лише об`єкта площею 172,0 м.кв.
Згідно з п.1 ч.5 ст.207 ЦПК України, якщо умови мирової угоди суперечить закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.
Відтак, в силу п.1 ч.5 ст. 207 ЦПК України, у суду не було правових підстав для визнання такої мирової угоди.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу про затвердження мирової угоди скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

                                                       ПОСТАНОВИВ :  

Апеляційну скаргу Львівської міської ради на - задовольнити.
Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 26 жовтня 2020 року – скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 08.02.2021 року.

Головуючий : Ванівський О.М. 

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.