ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року 

м. Київ
справа №825/86/18
адміністративне провадження №К/9901/62877/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018 (колегія у складі суддів Мельничука В.П., Літвіної Н.М., Лічевецького І.О.)
у справі №825/86/18 
за позовом ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокінвестгруп", Національного банку України 
про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          03.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокінвестгруп", Національного банку України про визнання незаконною бездіяльність/відмову ТОВ «Брокінвестгруп» та Національного банку України з приводу:
- розгляду по суті заяви Позивача про внесення змін до реєстру кредиторів від 10.07.2017 про внесення змін щодо позивача до Переліку (реєстру) вимог кредиторів у сумі 802310,62 грн згідно з положеннями статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону №3127-ІV від 29.11.2005, що стягнута з Відкритого акціонерного товариства Банка «БІГ ЕНЕРГІЯ» заочним рішенням Деснянського райсуду м.Чернігова від 25.02.2016 року у сумі 447340,95 грн та рішенням Деснянського райсуду м.Чернігова від 02.06.2017 у сумі 354969,67 грн та у невнесенні змін щодо позивача до Переліку (реєстру) вимог кредиторів;
-          зобов`язання ТОВ «Брокінвестгруп» внести зміни до Переліку (реєстру) вимог кредиторів, а Національний банк України погодити внесення змін до Переліку (реєстру) вимог кредиторів, якими включити Позивача і його вимоги до Переліку (реєстру) вимог кредиторів четвертої черги у сумі 2443564,58 грн згідно з положеннями статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 3127-ІV від 29.11.2005 та виключити позивача і його вимоги з Переліку (реєстру) вимог кредиторів четвертої черги наразі діючого і складеного згідно положень статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 3127-ІV від 24.07.2009 з виплатою коштів кредиторської заборгованості у сумі 2443564,58 грн згідно положень статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону №3127-ІV від 29.11.2005, які для наявних тривалих правовідносин мають вищий пріоритет над положеннями статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону №   3127-ІV від 24.07.2009 діючого Переліку (реєстру) вимог кредиторів, в порядку черговості до (перед) чергою виплати (ою) коштів за вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які віднесено до наступної (5) черги кредиторів. Виплату за Переліком (реєстром) вимог кредиторів банку коштів за вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проводити після повного задоволення кредиторських вимог ОСОБА_1 .
2.          Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокінвестгруп» щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про внесення змін до реєстру кредиторів від 10.07.2017; 
- зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Брокінвестгруп» розглянути заяву ОСОБА_1 про внесення змін до реєстру кредиторів від 10.07.2017.
3.          Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 скасовано; провадження у справі закрито у зв`язку з тим, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.
4.          02.10.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018. У касаційній скарзі скаржник просив скасувати зазначене рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
5.          Ухвалою Верховного Суду від 30.11.2018 було відкрито провадження у справі. 

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6.          Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.01.2014 між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «Брокінвестгруп» укладено договір № 33-Л про передавання в управління непроданих активів, відповідно до якого ВАТ Банк «БІГ Енергія» передає в управління ТОВ «Брокінвестгруп» активи, наявні на балансі ВАТ Банк «БІГ Енергія» на дату укладення цього Договору, а ТОВ «Брокінвестгруп» приймає в управління активи і зобов`язується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів ВАТ Банк «БІГ Енергія» відповідно до Переліку (реєстру) вимог кредиторів за рахунок активів.
7.          31.01.2007 між ВАТ Банк «БІГ-Енергія, в особі Чернігівської філії ВАТ Банка «БІГ Енергія», та Позивачем був укладений договір № 707/07/056, згідно з п. 1.2 якого був розміщений вклад терміном з 31.01.2007 по 30.01.2009.
8.          30.01.2009 ОСОБА_1 звернувся з заявою до ТОВ «Брокінвестгруп» про видачу коштів у зв`язку з закінченням строку дії договору, але товариством в порушення п. 2.1.5 договору по закінченню терміну дії договору не була повернута сума вкладу у розмірі 651113 грн 54 коп. та нараховані відсотки в сумі 8681 грн 36 коп.
9.          Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 31.03.2009 з ВАТ Банк «БІГ Енергія» стягнуто 659794 грн 90 коп. боргу вкладу, проценти та судові витрати в розмірі 1700 грн, а всього - 661524 грн 90 коп.
10.          Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.03.2010 стягнуто на користь позивача 2440,34 грн - відсотків, 9896,92 грн інфляційних, 30,00 грн витрат з ІТЗ та 300 грн витрат на правову допомогу всього - 12667 грн.26 коп.
11.          Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.04.2011 з ВАТ Банк «БІГ Енергія» стягнуто на користь позивача 186915 грн 89 коп.
12.          Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07.02.2013 рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.03.2010 було змінено та збільшено стягнення з 2440,34 грн до 21420,72 грн, та з 9896,92 грн до 84973,97 грн.
13.          Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.07.2013 №2а/2570/3000/2012 задоволено позов ОСОБА_1 та визнано незаконними дії ліквідатора Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» Васильченка Ю.Л. в частині відмови у внесенні до реєстру вимог кредиторів суми 186915 грн 89 коп., що стягнута з банку рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.04.2011.
Визнано незаконними дії ліквідатора Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» Васильченка Ю.Л. в частині відмови у внесенні до реєстру вимог кредиторів суми 106724 грн 69 коп., що стягнута з банку рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07.02.2013 та рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.03.2010.
Визнано незаконними дії ліквідатора Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» Васильченка Ю.Л. в частині визначення розміру акцептованих вимог та віднесення ОСОБА_1 до реєстру кредиторів 4 та 7 черги у сумі 509824,90 грн та скасовано повідомлення вих. № 1443/05 від 03.06.2010, повідомлення вих. № 687/05 від 27.05.2010, повідомлення № 1619/05 від 10.06.2010.
Зобов`язано ліквідатора Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» Васильченка Ю.Л. включити вимоги ОСОБА_1 , що підтверджуються рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.04.2011 року до Переліку (реєстру) вимог кредиторів четвертої черги у сумі 186915 грн 89 коп. згідно положень статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 3127-ІV від 29.11.2005, з виплатою коштів заборгованості в пріоритетному порядку - до перерахування коштів за вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Зобов`язано ліквідатора Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» Васильченка Ю.Л. включити вимоги ОСОБА_1 , що підтверджуються рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07.02.2013 та рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.03.2010 до Переліку (реєстру), вимог кредиторів четвертої черги у сумі 106724 грн 69 коп., згідно з положеннями статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону №3127-ІV від 29.11.2005, з виплатою коштів заборгованості в пріоритетному порядку - до перерахування коштів за вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Зобов`язано ліквідатора Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» Васильченка Ю.Л. включити ОСОБА_1 до реєстру кредиторів четвертої черги у сумі 511524,90 грн, замість 509824,90 грн - станом на 01.04.2010, а на даний час з урахуванням рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.04.2011 та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 07.02.2013 та рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.03.2010 805165,48 грн, відповідно положень статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 3127-ІV від 29.11.2005 з виплатою коштів заборгованості в пріоритетному порядку - до перерахування коштів за вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
14.          Поряд з цим, рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.11.2013 у справі №750/3339/13-ц стягнуто з ВАТ банку «БІГ Енергія» 278916,09 грн плати за безпідставне збереження коштів, три проценти річних в розмірі 61116,89 грн, 82474,36 грн інфляційних, а всього 422507,34 грн.
15.          Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.03.2014 у справі №750/1516/14 стягнуто з ВАТ банку «БІГ Енергія» проценти за користування вкладом в розмірі 16594,29 грн, три проценти річних в розмірі 16594,29 грн та інфляційні в розмірі 7917,54 коп., а всього 117993,02 грн.
16.          Заочним рішенням Деснянського райсуду м.Чернігова від 25.02.2015 №750/266/15-ц з ВАТ Банк «БІГ Енергія» стягнуто 111505,34 грн проценти за користуванням вкладом, трьох відсотків річних в розмірі 164288,93 грн, а всього 295588 грн 12 коп.
17.          Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано незаконними дії ліквідатора ВАТ Банк «БІГ Енергія» Васильченка Ю.Л. в частині бездіяльності (відмови) у внесенні змін до реєстру вимог кредиторів у сумі 422507 грн 34 коп., що стягнута з банку рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.11.2013. Визнано незаконними дії ТОВ «Брокінвестгруп», в частині бездіяльності (відмови) у внесенні змін до реєстру вимог кредиторів у сумі 117993 грн 02 коп., що стягнута з банку рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.03.2014. Визнано незаконними дії ТОВ «Брокінвестгруп», в частині бездіяльності (відмови) у внесенні змін до вимог кредиторів у сумі 295588 грн 12 коп, що стягнута з банку рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 25.02.2015. Зобов`язано ТОВ «Брокінвестгруп» включити вимоги ОСОБА_1 , що підтверджуються рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.11.2013, рішенням Деснянського районного Чернігова від 11.03.2014 та рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 25.02.2015 до Переліку (реєстру) вимог кредиторів четвертої черги у сумі 836088 грн 48 коп. згідно положень ст.96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 3127-IV від 29.11.2005 - загальною сумою вимог за чергою 1641253 грн 96 коп. Зобов`язано ТОВ «Брокінвестгруп» виплатити всі кошти кредиторської заборгованості ВАТ Банк «БІГ Енергія» загальною сумою вимог 1641253 грн у пріоритетному порядку черговості - до (перед) чергою перерахування коштів за вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
18.          Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 25.02.2016 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , стягнуто з ВАТ Банк «БІГ Енергія» на користь ОСОБА_1 111505,34 грн - процентів за користування вкладом, 19793,85 грн - 3 проценти річних за неправомірне користування грошима та 316041,76 грн. втрат від інфляції, а всього 447340,95 грн.
19.          Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02червня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , стягнуто з ВАТ Банк «БІГ Енергія» на користь ОСОБА_1 223010,68 грн - процентів за користування вкладом, 39587,70 грн - 3 проценти річних за неправомірне користування грошима та 92371,29 грн втрат від інфляції, а всього 354969,67 грн.
20.          10.07.2017 Позивач звернувся до ТОВ «Брокінвестгруп» з заявою, в якій просить внести зміни до реєстру кредиторів ВАТ Банк «БІГ Енергія» та включити його вимоги, що підтверджуються заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 25.02.2016 та заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02.06.2017 до Переліку (реєстру) вимог кредиторів четвертої черги у сумі 802310,62 грн згідно положень ст.96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону №3127-ІV від 29.11.2005 та виплатити ці кошти кредиторської заборгованості в пріоритетному порядку до перерахування коштів за вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; направлення заяви ТОВ «Брокінвестгруп» підтверджується фіскальним чеком від 10.07.2018.
21.          ТОВ «Брокінвестгруп» не надано доказів щодо надання відповіді Позивачу на вищевказану заяву відповідно до вимог Закону.
22.          10.07.2017 Позивач до звернувся до Національного банку України зі скаргою щодо невиконання ТОВ «Брокінвестгруп», якому передано в управління непродані активи ВАТ Банк «БІГ Енергія» постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.07.2015.
23.          10.08.2017 Національним банком України надана відповідь № 20-0009/55373, в якій зазначено, що пакет документів, який надається ТОВ «Брокінвестгруп» на розгляд Комітету з питань нагляду для прийняття рішення щодо погодження внесених ТОВ «Брокінвестгруп» змін до переданого переліку (реєстру) вимог кредиторів банку, має відповідати вимогам Положення № 369.
24.          Інший порядок зміни переданого переліку (реєстру) вимог кредиторів законодавством не передбачено. При цьому повідомлено, що за інформацією, наданою ТОВ «Брокінвестгруп» листом від 04.08.2017 №225, ТОВ «Брокінвестгруп» готується клопотання до Національного банку України щодо внесення змін до переданого переліку (реєстру) вимог кредиторів банку у зв`язку із надходженням заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно збільшення суми кредиторських вимог на виконання судових рішень. Щодо виконання судових рішень Національним банком України повідомлено, що виконуючи функцію банківського нагляду, Національний банк здійснює постійний нагляд за дотриманням банками банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку і економічних нормативів. Нагляд за виконанням судових рішень банками України виходить за межі повноважень Національного банку.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

25.          Задовольняючи адміністративний позов часткового суду першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги до Національного банку України задоволенню не підлягають, оскільки заява Позивача від 10.07.2017 Національним банком розглянута та надана відповідь, як наслідок не порушено прав та обов`язків Позивача, не вчинено будь-яких дій щодо відмови у погодженні внесення змін до Переліку (реєстру) вимог кредиторів, якими включити позивача і його вимоги до Переліку (реєстру) вимог кредиторів четвертої черги у сумі 2443564,58 грн, оскільки ТОВ «Брокінвестгруп» не вносилися зміни до Переліку (реєстру) вимог кредиторів.
26.          Також суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності ТОВ «Брокінвестгруп» щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про внесення змін до реєстру кредиторів від 10.07.2017 та зобов`язання ТОВ «Брокінвестгруп» розглянути заяву ОСОБА_1 про внесення змін до реєстру кредиторів від 10.07.2017.
27.          Враховуючи те, що встановлено бездіяльність ТОВ «Брокінвестгруп» щодо не розгляду заяви Позивача про внесення змін до реєстру кредиторів від 10.07.2017 року, а тому позовна вимога про зобов`язання ТОВ «Брокінвестгруп» внести зміни до Переліку (реєстру) вимог кредиторів, а Національний банк України погодити внесення змін до Переліку (реєстру) вимог кредиторів, якими включити Позивача і його вимоги до Переліку (реєстру) вимог кредиторів четвертої черги у сумі 2443564,58 грн є передчасною, оскільки не відбулася первинна дія щодо розгляду заяви позивача від 10.07.2017, а отже задоволенню не підлягає.
28.          З таким висновком не погодився суд апеляційної інстанції та зазначив, що у даному випадку, спір виник між фізичною особою і ТОВ «Брокінвестгруп» у зв`язку з закінченням строку дії договору 31.01.2007 №707/07/056 укладеним між ВАТ Банк «БІГ-Енергія, в особі Чернігівської філії ВАТ Банка «БІГ Енергія» та Позивачем, а саме ТОВ «Брокінвестгруп» в порушення п.2.1.5 вказаного договору по закінченню терміну дії договору не була повернута сума вкладу у розмірі 651113 грн 54 коп. та нараховані відсотки в сумі 8681 грн 36 коп. Спірні правовідносини виникли між фізичною особою ОСОБА_1 та юридичною особою ТОВ «Брокінвестгруп», а отже, справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

29.          Скаржник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове, оскільки справу належить розглядати в рамках адміністративного судочинства, так як у спірних правовідносинах є вже постанова суду від 31.07.2015 з аналогічними обставинами за попередній період часу, а тому очевидним є протиправність дій відповідача.
30.          17.12.2018 надійшов відзив від відповідача, в якому останній покликався на правомірність рішення суду апеляційної інстанції та просив залишити його без змін.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

31.          Суд дослідив в межах доводів касаційної скарги правильність застосування норм матеріального та процесуального права та дійшов такого висновку.
32.          Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
33.          Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12.10.1978) висловлено думку, що термін «суд, встановлений законом» у статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».
34.          Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України та статті 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.
35.          Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
36.          Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
37.          Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
38.          Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
39.          Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
40.          Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
41.          Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
42.          У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно із статтею 91 Закону №   2121-III (в редакції, що діяла на час відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації Банку) з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора: припиняються повноваження загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) банку та тимчасового адміністратора, який негайно передає ліквідатору всі справи; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування процентів, неустойки (штрафу, пені) та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банку; відомості про фінансовий стан банку, боржників, які порушили строки виконання зобов`язань перед банком, вимоги банку до боржників, які порушили строки виконання зобов`язань перед ним, перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; укладення угод, пов`язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим Законом; скасовуються арешт, накладений на майно (в тому числі на власні кошти банку на його рахунках) банку, чи інші обмеження щодо розпорядження його майном. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; вимоги   за зобов`язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.
43.          Ліквідатор протягом трьох місяців з дня опублікування оголошення про початок ліквідаційної процедури складає перелік акцептованих ним вимог для затвердження Національним банком України (пункт 4 частини другої статті 93 Закону № 2121-III).
44.          Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідаційної процедури визначено у статті 96 Закону № 2121-III.
45.          У справі, яка розглядається спір виник з приводу розміру та порядку черговості задоволення акцептованих вимог кредиторської заборгованості, заявлених в процедурі ліквідації, у зв`язку з чим правовідносини щодо яких виник спір, обумовлені наявністю майнових вимог до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується, які задовольняються у порядку черговості відповідно до вимог законодавства, за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку його ліквідатором.
46.          За таких обставин колегія Суд, що між позивачем та відповідачем немає публічно-правових відносин, спір не є публічно-правовим.
47.          Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08.08.2019 у справі №825/532/16, і Суд не вбачає підстав для відступу від них.
48.          Згідно з частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
49.          Частинами першою та другою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
50.          Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частини перша статті 15 ЦК України).
51.          У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
52.          Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, Суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновок суду апеляційної інстанції про закриття провадження в адміністративній справі, а також те, що цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, є правильним.
53.           За правилами частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
54.          За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. 243, 341, 345, 349, 350, 356, 359  КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року у справі №825/86/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб