Справа № 450/3199/20                                Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б. 
Провадження № 33/811/1853/20                                        Доповідач: Гуцал І. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2021 рокусуддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П. з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  та її представника адвоката Медика Олега Івановича,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.11.2020в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в :
постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , в дохід держави 420, 40 гривень судового збору.
Згідно постанови ОСОБА_1 12.09.2020 о 18 год. 20 хв. на автодорозі Київ-Чоп 552 км. + 944, керуючи транспортним засобом БМВ 520D д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на транспортний засіб Сітроен С 4 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , що зупинився попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Водій ОСОБА_1 12.09.2020 о 18 год. 20 хв. на автодорозі Київ-Чоп 552 км. + 944 м., керувала транспортним засобом БМВ 520D д.н.з. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилися у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..
Не погоджуючись з постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.11.2020 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.
В обґрунтування причин пропуску строку зазначає, що в судовому засіданні 12.11.2020 не була присутня, подала клопотання про відкладення у зв`язку із необхідністю залучити адвоката, 26.11.2020 захисник ознайомився з матеріалами справи, отримав копію постанови, після чого було подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова судді суду першої інстанції є незаконною.
Звертає увагу, що судом не було дотримано принципів неупередженості та доступу до правосуддя, порушено право на захист, не враховано особу порушника, пом`якшуючі обставини. Розглядаючи справу суддя суду першої інстанції відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, не надав справу для ознайомлення. Суддею суду першої інстанції не допитано свідків, не переглянуто відеозапис події, справа розглянута формально.
Зазначає, що ОСОБА_1 алкоголю не вживала, за кермом перебувала у тверезому стані. В наслідок сильного хвилювання, після ДТП прийняла заспокійливий препарат «Персен». У зв`язку із чим відмовилася пройти тест на алкоголь. 
Звертає увагу, що ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння, також не було свідків коли їй пропонували пройти тест на приладі «Драгер». Зазначає, що в наслідок сильного хвилювання не прочитала документи які підписувала.
Зазначені обставини ОСОБА_1 не змогла довести в суді першої інстанції, оскільки її клопотання про відкладення не було взяте до уваги. В судове засідання ОСОБА_1 не прибула у зв`язку із сімейними обставинами та проблемами з пошуком адвоката. Зазначає, що це було перше клопотання про відкладення розгляду справи.
Крім того вказує, що 1 липня 2020 року набрав чинності ЗУ « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.07.2018 №2617-VIII, відповідно до якого виключена відповідальність за адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.
Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представника в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, суддя апеляційного суду дійшов наступного висновку.
Клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається особі, щодо якої її винесено, у разі якщо копія постанови відсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. Як вбачається з матеріалів справи копію постанови ОСОБА_1 надіслано на електронну пошту 24.11.2020, після цього 8 грудня 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, тобто з пропущенням 10-тиденного строку на її оскарження.
Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.
Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 007087 від 12.09.2020 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 418010 від 12.09.2020 року, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ..
Доводи апелянта стосовно того, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, зокрема, через те, що ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, а також не було присутніх свідків під час цього, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та спростовується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції та письмовими поясненнями свідків які є в матеріалах справи (а.с. 3,4).
Посилання апелянта на те, що порушено право на захист, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, оскільки таке було використане шляхом подання апеляційної скарги, та залучення адвоката для участі в суді апеляційної інстанції.
Доводи апелянта про те, що чинна редакція ст. 130 КУпАП не передбачає відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, не беруться до уваги суддею апеляційної інстанції, виходячи з наступного.
Так, Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі – Закон № 2617 - VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.
Закон № 2617 - VIII повинен був набрати чинності 1 січня 2020 року, проте був від термінований і набрав чинності 1 липня 2020 року. Підпунктом 4 пункту 1 розділу 1 цього закону були внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 130 було передбачено відповідальність за «Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».
Крім того, згідно із пунктом 171 пункту 2 цього закону Кримінальний кодекс України доповнений статтею 286-1: «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Отже, після набрання чинності Закону № 2617 – VIII, з 1 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за ст. 130 КУпАП перестала існувати.
Відповідальність за ці дії була криміналізована та передбачена ст. 286-1 КК України, тобто відбулося посилення відповідальності за ці делікти від адміністративної до кримінальної.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. 
Законом України від 17 червня 2020 р. № 720-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 3 липня 2020 р. були внесені зміни до закону №2617-VIII. Підпунктом 117 розділу 1 Закону № 720-IX у розділі 1 Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 2617 - VIII) у пункті 1; підпункти 2-4,7 виключено.
Саме підпункт 4 пункту 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 1 липня 2020 року і не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Крім того, у пункті 2 розділу 1 Закону № 2617-VIII виключено підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207. Саме підпунктом 171 доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з 3 липня 2020 року з часу набрання чинності Закону України № 720-IX кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбувалась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.
Натомість існує адміністративна відповідальність з 3 липня 2020 року за ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.
З огляду на наведене, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що суддею суду першої інстанції не враховано клопотання  ОСОБА_1  про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю залучення адвоката та ознайомленням з матеріалами справи не заслуговують на увагу у зв`язку з тим, що відповідно до матеріалів судової справи та постанови судді суду першої інстанції  ОСОБА_1  неодноразово викликалася в суд, в судові засідання не з`являлася, подавала на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, а саме: в судове засідання призначене на 09.10.2020 року, подала клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із сімейними обставинами, будь-яких підтверджуючих документів у наступне судове засідання не надала; в судове засідання призначене на 22.10.2020 року, не з`явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки; про час та місце розгляду справи повідомлялася, шляхом направлення судової повістки на електронну адресу зазначену нею в електронній формі звернення громадян; в судове засідання призначене на 12.11.2020 року, не з`явилася, подала клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи та скористатися послугами адвоката.
Відповідно до положень ст.268 КУпАП, неявка особи відносно, якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, у судді апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею суду першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст.. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суддя також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням її особи, й інших обставин справи, а також того, що вчинене нею правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2020 року.        
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2020 року , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         Гуцал І.П.