ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/993/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького   окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року (суддя у 1 інстанції Максименко Л.Я..) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року позивач звернувся із позовною заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просив суд визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.07.19 щодо призначення пенсії ОСОБА_1 в частині:незарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі “Більшовик” Фастівського району Київської області з 18.08.81 по 28.09.83 (2 роки 1 місяць 10 днів); незарахування до страхового стажу періоду здійснення приватнопідприємницької діяльності в січні - березні 1998 року (3 місяці), в липні - вересні 1998 року, червні 1999 року (1 місяць), січні - березні 2000 року (3 місяці) (всього 10 місяців); невзяття для визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року за бажанням пенсіонера з липня 1992 року по серпень 1997 року; неврахування доходу від підприємницької діяльності для визначення заробітної плати (доходу) при розрахунку коефіцієнтів заробітної плати (доходу) застрахованої особи з 01.01.2000 по 31.12.2001; та зобов`язати здійснити перерахунок призначеної пенсії за шість місяців, що передували зверненню до суду, з урахуванням вказаних періодів та доходів.
Рішенням  Запорізького   окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року адміністративний задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі “Більшовик” Фастівського району Київської області з 18.08.81 по 28.09.83 (2 роки 1 місяць 10 днів) та періоду здійснення приватнопідприємницької діяльності в січні - березні 1998 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі “Більшовик” Фастівського району Київської області з 18.08.1981 по 28.09.1983 (2 роки 1 місяць 10 днів) і період здійснення приватнопідприємницької діяльності в січні - березні 1998 року та здійснити перерахунок і виплату пенсії за шість місяців, що передували зверненню до суду, з урахуванням сплачених коштів. В іншій частині в позові відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог.
Аппеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені в рішенні суду – не відповідають обставинам справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд приходить  до висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як  слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 14.04.2019 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.  
30.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Правобережного ОУ ПФУ в Запорізькій області із заявою, де просив роз`яснити підстави неврахування періодів роботи до загального страхового стажу.
Листом від 08.08.2019 вих. № 25/С-1 ГУ ПФУ в Запорізькій області в особі Дніпровського відділу обслуговування громадян  м. Запоріжжя  (сервісний центр) повідомило позивача про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів з 01.01.1998 по 31.03.1998, з 01.07.1998 по 30.09.1998, з 02.06.1999 по 30.06.1999 та з 01.01.2000 по 31.03.2000 у зв`язку з несплатою страхових внесків. 
30.08.2019 позивач звертався до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою та просив повторно розглянути заяву та виправити недоліки, допущені при призначенні пенсії за віком. 
У листі від 13.09.2019 № 2049/ С-9 ГУ ПФУ в Запорізькій області  вказано про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності, за які відсутні дані про сплату страхових внесків. 
Згідно із частиною 1 статті 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 4 вказаної статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
 Щодо незарахування до страхового стажу періоду здійснення приватнопідприємницької діяльності в липні – вересні 1998 р., червні 1999 р., січні – березні 2000 р., а всього 7 місяців.
Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що « 1. Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
2. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом».
Таким чином,  судом встановлено, що до 01.07.2000 р. до страхового стажу зарахований період роботи, зазначений в трудовій книжці та наданих документах, а після 01.07.2000 р. зарахований період роботи відповідно інформації, що міститься в системі персоніфікованого обліку в індивідуальних відомостях про застраховану особу – позивача по справі.
Крім того, згідно довідки УПФ України в Правобережному обєднаному управлінні відж 11.04.2019 р. № 05/25  про сплату збору до Пенсійного фонду Укераїни  у спірні періоди, а саме, липні – вересні 1998 р., червні 1999 р., січні – березні 2000 р. ОСОБА_1 збір до Пенсійного фонду України не сплачував, в зв`язку з чим дані періоди не зараховані до страхового стажу позивача.
Позивачем, як доказ сплати страхових внесків у спірний період, надані платіжні документи, а саме: від 13.03.1998 № 27 (авансові внески), від 14.10.1998 №135 (оплата за 4 квартал 1998 року), 11.11.1998 №147 (внески за 4квартал 1998року), від 11.08.1999 № 30 (внески за 3 квартал 1999 року), від 12.11.1999 № 34 (внески за 4 квартал 1999 року), від 18.07.2000 № 7 (внески за 3 квартал 2000 року), від 09.11.2000 № 13 (внески за 4 квартал 2000 року).
Судом встановлено, що наданими  платіжними документами та довідкою УПФУ підтверджується сплата страхових внесків ОСОБА_1 за періоди з 01.04.1998 по 30.06.1998, з 01.10.1998 по 31.12.1998, з 01.01.1999 по 31.03.1999, з 01.07.1999 по 31.12.1999 та з 01.04.2000 по 31.03.2002. 
Крім того, платіжним дорученням від 13.03.1998 № 27 підтверджується сплата позивачем страхових внесків за 1квартал 1998 року, чого не враховано відповідачем.  
Врешті, надані позивачем платіжні документи, підтверджують надані Управлінням відомості щодо сплати страхових внесків, але  доводи позивача про наявність доказів сплати страхових внесків у в липні - вересні 1998 року, червні 1999 року (1 місяць), січні - березні 2000 року (3 місяці) не підтверджуються наданими  платіжними документами. 
Щодо невзяття для визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії 60
календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року за бажанням пенсіонера з липня 1992 року по серпень 1997 року суд   зазначає, що для призначення пенсії за віком позивачем надано довідку про заробітну плату ТОВ «ТФС ГМБХ» № 3 від 29.04.2019 р. за період з липня 1992 р. по квітень 1996 р. та довідку підприємця ОСОБА_1 за період здійснення підприємницької діяльності з липня 1996 р. по березень 2002 р.
Судом встановлено, що ГУ ПФУ в Запорізькій області  проведено перевірку довідки ТОВ «ТФС ГМБХ», про що складено акт № 10078/1 від 18.10.2019, де зафіксовані виявлені  розбіжності сум заробітної плати, зазначені в довідці та первинних документах, в звязку з чим таку довідку визнано недійсною та на виконання  акту про результати перевірки 24.10.2019 ТОВ “ТФС ГМБХ” видало нову довідку № 28, з урахуванням висновків відповідача і дану довідку враховано при обчисленні розміру пенсії позивача.

Щодо довідки про заробітну плату № 1 від 22.05.2019, виданої ФОП ОСОБА_1 , зазначену довідку було передано до відділу контрольно – перевірочної роботи для перевірки достовірності даних та згідно службової записки № 540 від 05.089.2019 р. за даними ЄДР приватного підпрмиємця ОСОБА_1 ліквідовано 25.08.2016 р., в звязку з чим використана в довідці печатка не має юидичної сили.

Крім того, відповідач, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача (форма ОК-5) встановив, що за період з 1999 року по 2002 рік дані про розміри отриманого доходу позивачем відсутні, а тому  пенсію позивача обчислено із заробітної плати за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача та довідки ТОВ “ТФС ГМБХ” від 24.10.2019 № 28.

Відносно неврахування доходу від підприємницької діяльності для визначення заробітної плати (доходу) при розрахунку коефіцієнтів заробітної плати (доходу) застрахованої особи з 01.01.2000 по 31.12.2001, який був визначений у довідці  № 1 від 22.05.2019, виданої ФОП ОСОБА_1 , позиція суду викладена вище. 
Крім того,  позивачем не надано будь-якого іншого документу, зокрема довідки із податкового органу, щодо сум отриманого доходу у спірний період, тому, вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовані.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що  судом першої інстанції у повному обсязі з`ясовані обставини, що мають значення для справи, рішення прийнято з додержанням норм матеріального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.    315,    316,    321,    322,    325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького   окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.   

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова