22-ц/804/226/21 
                                                                                222/1598/18 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року                                                                                                 місто Маріуполь

   справа № 222/1598/18
   провадження № 22-ц/804/226/21   
      
                  Донецький апеляційний суд у складі: 
  
                           судді-доповідача                                      Пономарьової О.М.,
                           суддів                                                        Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,

сторони:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАФЕРТ»

розглянув за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАФЕРТ» на рішення Володарського районного суду Донецької області у складі судді Подліпенця Є.О. від 23 листопада 2018 року, дата складання повного тексту рішення 28 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАФЕРТ» (далі ТОВ «УКРАФЕРТ») про стягнення заробітної плати.
Позовна заява мотивована тим, що 08 серпня 2017 року його було прийнято на роботу за сумісництвом на посаду експерта управління Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИРОЛТРАНС», назву якого 16 січня 2018 року змінено на ТОВ «УКРАФЕРТ». 
30 березня 2018 року позивача звільнено з підприємства за угодою сторін. 
Під час звільнення ТОВ «УКРАФЕРТ» не здійснило з позивачем розрахунку по заробітній платі, а саме не виплатило йому 13 965,65 грн, чим порушило законодавство про оплату праці. 
Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 13 965,65 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 23 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «УКРАФЕРТ» про стягнення заробітної плати задоволено.
Стягнуто з ТОВ «УКРАФЕРТ» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 13 965 гривень 65 копійок. 
Стягнуто з ТОВ «УКРАФЕРТ» на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що відповідачем не виконано вимог законодавства щодо остаточного розрахунку з робітником під час звільнення, доказів протилежного відповідачем на спростування доказів позивача не надано. Внаслідок противоправних дій відповідача ТОВ «УКРАФЕРТ» утворилась заборгованість у сумі 13 965 грн 65 коп., а тому вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
12 листопада 2020 року відповідач ТОВ «УКРАФЕРТ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що під час звільнення з позивачем ОСОБА_1 проведено повний розрахунок, що підтверджено листом ГУ ПФУ в Черкаській області №2300-0602-8/48213 від 28 вересня 2020 року, з якого вбачається, що згідно з даними Реєстру застрахованих осіб у ТОВ «УКРАФЕРТ» повністю відсутня заборгованість перед позивачем.
В порядку забезпечення доказів відповідач просив запитати інформацію з банківської установи ПАТ «БАНК «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», через яку проводились виплати заробітної плати позивача ОСОБА_1 .

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався, що не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Рух справи у суді апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 листопада 2020 року визначений склад суду: Мироненко І.П. (суддя-доповідач), Барков В.М., Мальцева Є.Є.
Ухвалою апеляційного суду від 27 листопада 2020 року апеляційна скарга залишена без руху для усунення недоліків – проведення оплати судового збору.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 січня 2021 року справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Пономарьова О.М. (доповідач), судді: Барков В.М., Мальцева Є.Є.
Ухвалою апеляційного суду від 12 січня 2021 року у справі відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою апеляційного суду від 14 січня 2021 року справа призначена до судового розгляду апеляційним судом без повідомлення учасників справи. Цією ж ухвалою суду задоволено клопотання ТОВ «УКРАФЕРТ» про забезпечення доказів та витребувано у ПАТ «БАНК «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» інформацію щодо сум зарахування заробітної плати ТОВ «УКРАФЕРТ» на картковий рахунок, що належить позивачу ОСОБА_1 .

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Позивач ОСОБА_1 на підставі наказу № 130/2017-0128 від 07 серпня 2017 року прийнятий на роботу з 08 серпня 2017 року на посаду експерта за сумісництвом ТОВ «СТИРОЛТРАНС», назву якого 15 січня 2018 року змінено на ТОВ «УКРАФЕРТ», відповідно до наказу від 15 січня 2018 року про внесення змін у діючи накази. 
30 березня 2018 року ОСОБА_1 звільнений з підприємства на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України (угода сторін) згідно з наказом № 12/2018-0128 від 30 березня 2018 року.
Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду, зазначав, що при звільненні з ним не проведений повний розрахунок і заборгованість з заробітної плати складає 13 965,65 грн. 

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права.
Статтею 43 Конституції України передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.
Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плати виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.
Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Як встановлено судом, позивачем при зверненні до суду не надано доказу, що підтверджує розмір нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати, а саме довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату, оскільки в її отриманні у останнього виникли складнощі, про що він повідомив суд та просив цю довідку витребувати у відповідача і вказане клопотання було задоволено судом.
Відповідно положень ч.10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Суд, задовольняючи позов ОСОБА_1 , послався на те, що відповідач вимоги ухвали суду від 28 вересня 2018 року в частині витребування доказів проігнорував, визнав встановленими обставини, на які позивач посилався в позовній заяві щодо розміру нарахованої та не виплаченої заробітної плати в сумі 13 965,65 грн. 
Апеляційний суд вважає, що з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на таке.
Пунктом 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 367 ЦРПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Враховуючи наведене, апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи(з урахуванням положень про належність і допустимість доказів) які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею.
До апеляційної скарги і в суд апеляційної інстанції відповідач надав докази на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем з виплати заробітної плати.
Апеляційний суд вважає можливим прийняти ці докази, оскільки до суду першої інстанції вони не були подані з поважних причин – відповідач не був обізнаний про розгляд справи в суді першої інстанції, копію позовної заяви не отримував, що зазначено в апеляційній скарзі, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, отримав направлені судом документи, в тому числі і ухвалу про витребування довідки про розмір заборгованості перед позивачем.
Суд передчасно визнав встановленими та доведеними обставини про наявність заборгованості по заробітній платі та ухвалив рішення про задоволення позовних вимог лише на інформації позивача про наявність заборгованості по заробітній платі в розмірі13 965,65 грн.
Відповідно до положень статей 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
З наданої відповідачем інформації Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2017 року по 30 квітня 2018 року подано звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за ОСОБА_2 :
2017 рік     серпень  -    9 226,36 грн,
                   вересень - 12 453,42 грн,
                   жовтень -  12 453,42 грн,
                   листопад - 12 453,42 грн,
                   грудень   - 12 453,42 грн,
2018 рік     січень      - 13 256,67 грн,
                   лютий     -          0,00 грн,
     березень -  19 298,77 грн,
     квітень   -            0,00 грн,
тобто та загальну суму 91 595,48 грн, що також підтверджено наданою відповідачем довідкою про дохід ОСОБА_2 за вказаний період.
Відповідно до виписки щодо сум зарахування заробітної плати на картковий рахунок ОСОБА_2 , витребуваної за клопотанням відповідача у Публічного акціонерного товариства «БАНК «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», за період з 01 серпня 2017 року по 30 квітня 2018 року зарахування заробітної плати відбулися:
29 вересня 2017 року в сумі 5 034,71 грн,
06 листопада 2017 року в сумі 2 225,47 грн,
20 листопада 2017 року в сумі 2692,04 грн,
20 листопада 2017 року в сумі 10 025,00 грн,
26 грудня 2017 року в сумі 10 025,00 грн,
26 грудня 2017 року в сумі 10 025,00 грн,
23 лютого 2018 року в сумі 10 671,62 грн,
27 квітня 2018 року в сумі 15 535,51 грн,
тобто на загальну суму 66 234,35 грн. 
Крім того, оскільки в період з моменту працевлаштування ОСОБА_2 не була оформлена та видана банківська карта, заробітна плата йому видавалась готівкою з каси підприємства, що підтверджується наданими відповідачем відомостями на виплату грошей з підписом позивача: за серпень 2017 року - 3 400,00 грн та 4 027,22 грн, за вересень 2017 року - 72,78 грн.
Таким чином, за період роботи у відповідача з 08 серпня 2017 року по 30 березня 2018 року позивачем отримана загальна сума заробітної плати 73 734,35 грн, що також підтверджується довідкою відповідача про дохід позивача за вказаний період, з зазначенням сукупного доходу, який відповідає інформації Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо ОСОБА_2 , проведених утримань та сум, які підлягали сплаті.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладених обставин справи, меж оскарження, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати.

Розподіл судових витрат
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
При зверненні з апеляційною скаргою відповідач сплатив судовий збір в розмірі 1 057,20 грн, позивач ОСОБА_2 відповідно до положень ст. 5 ч.1 п. 1 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
За таких обставин судові витрати відповідача по сплаті судового збору в розмірі 1 057,20 грн відповідно до положень ст. 141 ч. 7 ЦПК України компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАФЕРТ»  задовольнити. 

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 23 листопада 2018 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення. 

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАФЕРТ» про стягнення заробітної плати відмовити.

Понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАФЕРТ» (код ЄДРПОУ 32482495, адреса місцезнаходження: 18002, Черкаська область, м. Черкаси, бульвар Шевченка, буд. 249, офіс 303) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 057 (одна тисяча п`ятдесят сім) гривень 20 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Суддя-доповідач                                                                                   О.М. Пономарьова

Судді                                                                                                      В.М. Барков

                                                                                                                Є.Є. Мальцева.кст>