ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1877/20  Номер провадження 22-ц/814/627/21	Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого судді Прядкіної О.В., 
суддів:  Бутенко С.Б., Обідіної О.І., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 
на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2020 року, прийнятого під головуванням судді Парахіної Є.В. в м. Полтаві 
по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н від 07.11.2007 року, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У зв`язку з невиконанням умов договору утворилась заборгованість у розмірі 31391,36 грн., що складається з наступного: 25238,18 грн. -заборгованості за простроченим тілом кредиту, 6153,18 грн. – заборгованості за простроченими відсотками. Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» вказану заборгованість та судові витрати у розмірі 2102 грн.
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2020 року позов  Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"  до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 25238,18 грн. та судовий збір в сумі 1689 грн. 98 коп.
 
Часткове задоволення позову обґрунтовано тим, що відповідач фактично отримані та використані кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернула, отже заборгованість по кредиту у розмірі 25238,18 грн. підлягає стягненню.
Рішення оскаржив АТ КБ «ПриватБанк», в апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині незадоволених позовних вимог, та прийняти нове, яким стягнути з  ОСОБА_4 6153,18 грн. заборгованість за простроченими відсотками.
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_4 вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07.11.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та  ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідачем була заповнена Анкета - заява  позичальника, у якій указано, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг.
В свою чергу позичальник зобов`язався забезпечити повернення кредиту.
За розрахунками банку станом на 16 липня 2020 року у  ОСОБА_4 виникла заборгованість яка становить  31391,36 грн., що складається з наступного: 25238,18 грн. -заборгованості за простроченим тілом кредиту, 6153,18 грн. – заборгованості за простроченими відсотками.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що доведеною є розмір заборгованості відповідача за простроченим тілом кредитуі рішення в цій частині не оскаржується.
Відносно стягнення заборгованості  за простроченими відсотками районний суд  зазначив, що  процентна  ставка  за користування кредитними коштами неодноразово змінювалась, що позбавляє  суд  можливості   перевірити розмір заборгованості по процентам, яка нарахована АТ КБ "ПриватБанк" станом на 16.07.2020 року в сумі 6153 грн. 18 коп.
Колегія суддів не може повністю погодитись з вказаним висновком.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» від 07 листопада 2007 року зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (3%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів.
Зазначена довідка підписана ОСОБА_2 (а.с. 39).
З матеріалів справи чітко вбачається, що ОСОБА_2 підписала анкету-заяву, довідку про умови кредитування, ідентифікувалася у банку, 07.11.2007 року їй було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_1 .
Разом з тим визначений позивачем розмір заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 6153,18 грн, суперечить умовам кредитування, обумовленим сторонами у письмовому вигляді, а саме базова ставка за процентами за користування кредитними коштами, зазначена у довідці становить 3 % на місяць, проте із розрахунку вбачається, що позивачем нараховувались відсотки як у передбаченому розмірі, так і у підвищеному розмірі, а саме: з 01.04.2015р. -3,6 % на місяць (43,2 % річних).

Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню виходячи з процентної ставки 3 % на місяць, що становить 5710,15 грн.
З врахуванням положень ч.1 ст.141 ЦПК України із ОСОБА_3  підлягає стягненню на користь Банку  за подачу  апеляційної скарги судовий збір  у розмірі  860,27 грн.
В іншій частині рішення слід залишити без змін.
 
Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.
 Рішення  Ленінського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та прийняти в цій частині нове рішення. 
 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за простроченими відсотками за кредитним договором в сумі 5710 грн.15 коп.
 
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь АТ КБ "ПриватБанк" судовий збір за подачу  апеляційної скарги у розмірі   860,27 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 02.03.2021 р.

Головуючий-суддя                                                                           О. В. Прядкіна
Судді:                                                                                        С. Б. Бутенко
                                                                                    О. І. Обідіна