ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/8450/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 березня 2021 року                                                                             м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:                                                        Чаку Є.В., 
суддів:                                                                             Федотова І.В., Коротких А.Ю.
за участю секретаря                                                         Ковтун К.В.          
                                                  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ( Київський обласний військовий комісаріат) та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність, -

 В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії комісаріату щодо відмови у законних вимогах щодо підготовки та направленні до Пенсійного фонду оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2018, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон  №2262-ХІІ), положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова №704), із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.01.2018 по теперішній час;
- зобов`язати комісаріат підготувати та подати до Пенсійного фонду оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 01.01.2018, у відповідності до вимог статті 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону України  від 20.12.1991 №2011-XII “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі – Закон №2011-XII), у якій, на підставі Постанови №704 зазначити наступні складові грошового забезпечення, а саме розмір окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), які повинні враховуватися при призначенні та перерахунку пенсії, за відповідною посадою, яку позивач займав на дату звільнення зі служби - 31.10.2008, для проведення перерахунку основного розміру пенсії;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо заниження основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 по 01.01.2020, не нарахуванні індексації пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області  здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 заборгованість пенсії та її індексацію за період з 01.01.2018 по 01.01.2020, у тому числі, виплатити грошову компенсацію втрати доходів за несвоєчасну їх виплату;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати належні ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії, індексацію та суми компенсації втрати частини доходів на поточний рахунок, який відкрито у банківській установі ПАТ  “Державний Ощадний банк України” Філія - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк"  (р/р:163226690000026203500506008, МФО 322669, код отримувача: 2586413717. отримувач: ОСОБА_1 );
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області в подальшому здійснювати ОСОБА_1 нарахування та виплати пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, а також індексацій. 
Рішенням  Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дій комісаріату щодо відмови у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43   і  63 Закону №2262-ХІІ, положень Постанови №704. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1  підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей   43   і   63 Закону №2262-ХІІ,  статті 9 Закону №2011-XII та з врахуванням положень Постанови №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру його пенсії. В задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.           Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
У письмових поясненнях на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно  з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.
Позивачем подано заперечення на письмові пояснення відповідача.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
          З матеріалів справи вбачається, що позивачу призначено (обчислено) з 01.11.2008 пенсію у розмірі 50% грошового забезпечення, виходячи із таких складових: посадовий оклад; оклад за військове звання; процентна надбавка за вислугу років 35%; надбавка за особливо важливі завдання 50%; надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 15%; премія 10%.
          У квітні 2018 року позивачу відповідно до Постанови № 103 відповідачем проведено перерахунок пенсії. Після перерахунку  пенсія позивача складалася з наступних сум грошового забезпечення: посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років 45%.
Крім того, позивачу призначено підвищення до пенсії у розмірі 3686,4 грн., з якого виплачується: з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення - 1843,2 грн.; з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення - 2764,8 грн.; з 01.01.2020 щомісячно 100% від підвищення - 3686,4 грн.  
У травні 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про здійснення перерахунку з 01.01.2018 пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Листом від 04.06.2020 №1000-0235-8/44505 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило позивача про виплату йому пенсії відповідно до довідки, наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у відповідності до норм чинного законодавства.
Крім того, у липні 2020 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою, в якій просив виготовити та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області нову довідку про розмір його грошового забезпечення із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для здійснення з 01.01.2018 обчислення та перерахунку його пенсії.
Листом від 06.08.2020 №2/5/1652 Київський обласний військовий комісаріат повідомив позивача про відсутність підстав для складання довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. 
  Не погоджуючись з діями відповідачів, позивач звернувся з позовом до суду.
  Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для визнання протиправними дій комісаріату щодо відмови у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 та зобов`язання останнього підготувати та надати до Пенсійного фонду нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей   43   і   63 Закону №2262-ХІІ,  статті 9 Закону №2011-XII та з врахуванням положень Постанови №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру його пенсії. 
          Водночас, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог спрямованих до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.
В даному випадку апелянтом оскаржується рішення суду в частині відмовлених позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.
          Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо заниження основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 по 01.01.2020, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 2 Постанови КМУ №103 передбачено проведення виплати перерахованих відповідно до пункту 1 цієї  постанови  підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:
з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;
з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;
з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Колегія суддів зазначає, що ст. 6 Конституції України передбачено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.
Вищим органом у системі органів виконавчої влади є Кабінет Міністрів України, який забезпечує, зокрема, державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України (частина перша статті 113, пункт 1 статті 116 Основного Закону України).
Своєю чергою, за правилами частини першої статті 117 Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
За змістом статей 49, 52 Закону №794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.
Акт Кабінету Міністрів України може бути оскаржений до суду в порядку та у випадках, установлених законом.
Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначає Закон України від 17.03.2011 №3166-VI “Про центральні органи виконавчої влади” (далі - Закон №3166-VI).
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року №280 затверджено Положення про Пенсійний фонд України (далі - Положення №280), відповідно до пунктів 1, 2 якого Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Пунктом 7 Положення №280 передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за №40/26485, затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Положення №28-2), пунктом 2 якого встановлено, що головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.
Аналіз наведених вище приписів законодавства дає підстави для висновку, що відповідач, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, у своїй діяльності повинен керуватись, зокрема, обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому ГУ ПФ не наділене правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно - правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена, в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року та постановою Верховного Суду від 12.12.2019 року в адміністративній справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 “Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Відповідно до частини 2 статті 255 КАС України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року набрало законної сили 05.03.2019 року.
Водночас, за змістом частини 2  ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Отже, встановлене пунктом 2  Постанови № 103 обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії втратило чинність із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року, тобто 05.03.2019 року, а відтак, ураховуючи наведені вище положення процесуального закону, починаючи саме з цієї дати вказаний нормативно - правовий акт Кабінету Міністрів України, у відповідній частині, втратив чинність і не підлягав застосуванню.
          Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 06.08.2019 року у справі № 160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 року.
          Відповідно до вимог статей КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.
          Враховуючи викладені обставини та те, що пункти 1, 2 постанови №103 були чинними до 05.03.2019 року, а відтак підлягали застосуванню ГУПФ, колегія суддів зазначає, що позивач набув права на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, починаючи з 05.03.2019 року. Водночас, до моменту втрати останньою чинності відповідач правомірно виплачував підвищення до пенсії у розмірі 50 % у 2018 році та у розмірі 75 % до 05.03.2019 року.
          Разом з тим, колегія суддів враховує, що 14.08.2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", яка набрала чинності 04.09.2019 року, згідно якою виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 01.03.2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року.
          Отже, після набрання законної сили (05.03.2019 року) рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18, у відповідача виник обов`язок здійснювати виплату позивачу пенсії щомісячно з урахуванням 100% суми підвищення, проте, з 04.09.2019 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 804 від 14.08.2019 року, яка підлягала обов`язковому застосуванню відповідачем у справі.
          З огляду на те, що постанова Кабінету Міністрів України № 804 від 14.08.2019 року набрала чинності 04.09.2019 року, і така була обов`язковою до застосування, відмова у виплаті позивачу пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії є безпідставною лише в період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року (включно).
          Водночас, на момент вирішення спору по суті судом першої інстанції, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.01.2020 року у справі №640/19133/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020 року, постанову Кабінету Міністрів України № 804 визнано протиправною та нечинною.
          Згідно ч. 2 ст. 255 КАС України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 року у справі № 640/19133/19 набрало законної сили 31.03.2020 року.
          Як зазначалось вище нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду (ч.2 ст. 265 КАС України).
          Отже, постанова № 804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" втратила чинність з 31.03.2020 року.
          З огляду на викладені обставини виплата пенсії позивачу у період з 04.09.2019 року по 31.12.2019 року мала здійснюватися відповідачем у розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року №804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".
          З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області з приводу виплати у період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року підвищення до пенсії позивача у розмірі 75% є протиправними, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В решті позовні вимоги задоволенню не підлягають, адже дії відповідача з приводу виплати пенсії заявника відповідали приписам постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року та № 804 від 14.08.2019 року.
          Щодо позовної вимоги про здійснення індексації пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
          Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній до 01 січня 2016 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка; відповідно до частини першої статті Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній після 01 січня 2016 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
          Відповідно до частин другої-п`ятої статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
          Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
          Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
          У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
          Відповідно до офіційних даних індексу інфляції по Україні за 2018 рік індекс споживчих цін у відсотках складав, зокрема, у січні - 101,5, у лютому - 100,9, у березні - 101,1, у квітні - 100,8, у травні - 100,0, у червні - 100,0, у липні - 99,3, у серпні - 100,0, у вересні - 101,9, у жовтні - 101,7, у листопаді - 101,4, у грудні - 100,8.
          За 2019 рік індекс споживчих цін у відсотках складав, зокрема, у січні - 101, у лютому - 100,5, у березні - 100,9, у квітні - 101,0, у травні - 100,7, у червні – 99,5, у липні - 99,4, у серпні – 99,7, у вересні – 100,7, у жовтні - 100,7, у листопаді - 100,1, у грудні – 99,8.
          Таким чином, за період 2018 -2019 роки індекс споживчих цін не перевищував поріг індексації в розмірі 103 відсотка.
          При цьому, в квітні 2018 року позивачу з 01.01.2018 проведено перерахунок пенсії на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Оскільки після перерахунку сума пенсії з урахуванням суми підвищення більша за суму пенсії з урахуванням доплати до розміру пенсії зафіксованої індексації до перерахунку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав для проведення індексації пенсії позивача в 2018 та 2019 роках немає.
          Відтак, з огляду на викладене вище, позовні вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області та зобов`язання відповідача  нарахувати та виплатити йому індексацію пенсії не підлягають задоволенню.
          Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів з виплати суми пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно статті 55 Закону №2262-ХІІ нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати” (далі - Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Зі змісту вказаних нормативних приписів вбачається, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
Відповідно до ст. 2, 3 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Наведені вище норми встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців; вказують на визначення поняття “доходи” для цілей цього  Закону; а також порядок обчислення суми компенсації.
Використане у статті 3 Закону № 2050-III формулювання, що компенсація обчислюється як добуток “нарахованого, але не виплаченого грошового доходу” за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
З метою реалізації Закону №2050-III Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2001 року №159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
У пункті 3 Порядку № 159 зазначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
У рішенні від 10.04.2019 року (справа № 686/13725/17) Верховний Суд зазначив, що правове значення при виплаті компенсації має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Таким чином, основними умовами для виплати суми компенсації є 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
В даному випадку, позивач просить зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області виплатити пенсію, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 року. Однак, на момент розгляду цієї справи не набули об`єктивної форми не нараховані та не визначені суми коштів (у вигляді пенсійних виплат), які б могли бути об`єктом нарахування компенсації, так як перерахунок та виплата позивачу пенсії, з урахуванням її збільшення, в розмірі 100% суми підвищення матиме місце лише після виконання цього судового рішення.
Крім того, колегія суддів зазначає, що обов`язок розрахунку недоплаченої пенсії позивача покладається саме на відповідача, як і обов`язок нарахувати та виплатити позивачу компенсацію, а відтак, звернення до суду з такими вимогами є передчасними, оскільки задоволення позову в цій частині свідчитиме про вирішення спору, який ще не виник, що суперечить засадам адміністративного судочинства.
Отже, позовна вимога про нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів також задоволенню не підлягає.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області після надходження оновленої довідки від Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, суд першої інстанції правильно зазначив, що вказані вимоги є передчасними, оскільки нова довідка із додатковими видами грошового забезпечення від комісаріату ще на надходила, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
          Доводи апеляційної скарги позивача частково спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки суд ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування, а саме в частині відмовлених позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області з приводу виплати у період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року підвищення до пенсії позивача у розмірі 75%  та зобов`язання останнього здійснити виплату пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) з 05.03.2019 року по 04.09.2019 року (включно) з урахуванням 100% суми підвищення пенсії.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд          
                                                  П О С Т А Н О В И В :
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
          Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року в частині відмовлених позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області з приводу виплати у період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року підвищення до пенсії ОСОБА_1 у розмірі 75% та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити виплату пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року (включно) з урахуванням 100% суми підвищення пенсії скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо виплати ОСОБА_1 з 05.03.2019 року лише 75% суми підвищення пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (із урахуванням раніше виплачених сум) з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії. 
В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя:                                                               Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                 І. В. Федотов

                                                                                                    А.Ю. Коротких