Номер провадження: 22-ц/813/2490/21 
Номер справи місцевого суду: 523/18600/13-ц
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/18600/13-ц
Номер провадження: 22-ц/813/2490/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання – Гавриленко М.А.,

учасники справи: 
- позивач - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»,
- відповідачі – 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси , постановлену у складі судді Середи І.В. 01 жовтня 2020 року, про заміну сторони правонаступником,

встановив:

2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 15.02.2008 року між ВАТ Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому кредит у розмірі 192664,08 дол. США для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 08.02.2008 року, на придбання у власність нерухомого майна, строком до 14.02.2033 року, а відповідач повинен був повертати кредит щомісячно, сплачуючи 12,99 % річних за користування кредитом. 
В якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, інших платежів та штрафних санкцій по кредитному договору, між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за яким остання взяла на себе солідарну відповідальність за зобов`язаннями ОСОБА_1 .. 
Оскільки відповідачі свої обов`язки за кредитним договором належним чином не виконали, то станом на 13.03.2013 року утворилася заборгованість у розмірі – 2 723 698,85 грн., які позивач просив стягнути на його користь разом із сплаченим судовим збором в розмірі – 3 441 грн..
Не визнавши первісний позов Банку, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом про визнання кредитного договору №05/02/2008/840-К/185 від 15.02.2008 року недійсним, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не підписував вказаний договір та не отримував грошей.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2015 року позовну заяву Банку задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 15.02. 2008 року №05/02/2008/840-К/185 у розмірі – 2 723 698,85 грн. та судовий збір у розмірі – 3 441 грн.
В частині вимог Банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.
Відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в задоволенні позову до Банку про визнання кредитного договору недійсним.

Короткий зміст заяви про заміну сторони

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі – ТОВ « Консалт Солюшенс») звернулося до суду із заявою, в якій просить замінити стягувача з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на її правонаступника – ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Суворовським районним судом м. Одеси у справ № 523/18600/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Заява вмотивована тим, що 24.04.2020 року між ПАТ «Комерційний Банк «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом – Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами.
Відповідно до п.27 Додатку №1 до Договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року, до товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором №05/02/2008/840-К/185 від 15.02.2008 року та договором поруки №05/02/2008/840-П/185 від 15.02.2008 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю « Консалт Солюшенс».
Замінено сторону стягувача - ПАТ «Комерційний Банк "Надра" його правонаступником - ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні за виконавчим документом, виданим Суворовським районним судом м. Одеси у справі №523/18600/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк "Надра" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду 15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року скасувати і постановити нову ухвалу, якою заяву товариства з обмеженою відповідальністю « Консалт Солюшенс» про заміну сторони залишити без задоволення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.
ОСОБА_1 вказує на те, що згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Сторони договору про відступлення права вимоги досягли згоди щодо всіх його істотних умов, суд разом з тим не з`ясував належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу. Апелянт зауважує, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк "Надра" заборгованість за кредитним договором від 15.02.2008 року №05/02/2008/840-К/185 у розмірі – 2 723 698,85 грн., а в частині вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк "Надра" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.
Між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №05/02/2008/840-К/185, відповідно до якого банк надає відповідачу грошові кошти у сумі – 192 664,08 дол. США.
Кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті України - гривні, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті.
Таким чином, на момент укладання договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, тобто на 24.04.2020 року АТ «КБ «Надра» не володіло дійсним правом вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором від 15.02.2008 року № 05/02/2008/840-К/185.
На думку апелянта, договір №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 15.02.2008 року № 05/02/2008/840-К/185 є нікчемним.
Матеріали справи не місять належних та допустимих доказів переходу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» права вимоги до ОСОБА_1 , а відповідно суд безпідставно задовольнив заяву.

Узагальнені доводи сторін в апеляційному суді

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» у відзиві на апеляційну скаргу просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» зауважує, що апелянтом не було надано доказів виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
Не відповідають дійсності також висновки апелянта щодо нікчемності договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 15.02.2008 року № 05/02/2008/840-К/185, оскільки він не був визнаний недійсним та апелянт не надає судове рішення на підтвердження цього факту.
Також помилковим є ототожнення апелянтом дійсності вимоги лише з розміром боргу по договору, відносно якого така вимога відступається.
При вирішенні справи суд першої інстанції здійснив системний аналіз норм та ґрунтовно підійшов до вирішення справи внаслідок чого було винесено законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

15 жовтня 2020 року до суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 01 жовтня 2020 року про заміну сторони правонаступником.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.10.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 01 жовтня 2020 року про заміну сторони правонаступником. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.10.2020 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду в апеляційній інстанції та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 10.12.2020 року о 14:15 год..
Судове засідання 10.12.2020 року не відбулося у зв`язку із знаходженням судді Заїкіна А.П. у відпустці.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

24.04.2020 року між публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом – Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами.
Відповідно до п.27 Додатку №1 до Договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року, до товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором №05/02/2008/840-К/185 від 15.02.2008 року та договором поруки №05/02/2008/840-П/185 від 15.02.2008 року.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності задоволення вимоги вищевказаної заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, з огляду на наступне.
Відповідно до положень ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою  сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну  сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для  сторони, яку правонаступник замінив.  У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву  сторони виконавчого провадження.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Доводи ОСОБА_1 наведені в апеляційній скарзі про те, що кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті не стосуються розгляду питання щодо заміни сторони її правонаступником.
На даний час предметом розгляду як в суді першої, так і апеляційної інстанції є - заміна сторони правонаступником.
Доводи апелянта щодо нікчемності договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 15.02.2008 року № 05/02/2008/840-К/185, в наслідок чого АТ «КБ «Надра» не могло володіти правом вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є помилковими, оскільки вищевказаний договір не був визнаний недійсним. Апелянт не надає відповідне судове рішення на підтвердження цього факту.
Доводи апеляційної скарги про те, що товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» не є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» є хибними, спростовуються вищевказаними, встановленими судом обставинами по справі.
За таких обставин доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не знайшли своє відображення за результатами розгляду апеляційної скарги.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам законодавства.
Інші доводи апеляційної скарги не мають наслідком скасування ухвали суду першої інстанції заслуговують на увагу апеляційного суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.
У виконавчому провадженні можуть брати участь кілька стягувачів. Кожен з них щодо іншої сторони має право брати участь у виконавчому провадженні самостійно або доручити участь у виконавчому провадженні одному із співучасників.
У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.
Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі № 2-1216/09.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене, є правильним висновок суду про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження. Доводи апеляційної скарги вказаного висновку не спростовують, а тому її треба залишити без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову є законною та обґрунтованою. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1  у суду апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до частини 2 статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього кодексу. 

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський 
апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду міста Одеса від 01 жовтня 2020 року про заміну сторони правонаступником – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 січня 2021 року.
                                               
Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк 

С.О. Погорєлова