ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 березня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/617/17	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Ярош А.І.,
суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,
секретар судового засідання: Молодов В.С.,

за участю представників учасників справи:
Від Южненської міської ради Одеської області -  Тімчишин С.Д., розпорядження  № 148/02-22,  дата видачі : 03.09.20;
Від ОСОБА_1 -  Павлова О.В., Ордер ВН  № 1023102,  дата видачі : 19.01.21;  
від Южненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року
у справі №916/617/17
за позовом: Южненської міської ради Одеської області 
до відповідача: ОСОБА_1 
про стягнення 290404,81 грн.   
за участю: Южненський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Южненська міська рада Одеської області звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 290 404,81 грн збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач як власник нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , користується земельною ділянкою загальною площею 0,2300 га, яка перебуває в комунальній власності, без правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, що позбавляє позивача права отримувати від цієї земельної ділянки дохід у розмірі орендної плати.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 14 червня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 203 211,47 грн збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26 липня 2017 року рішення суду першої інстанції частково скасовано, постановлено нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача 290 404,81 грн збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.
Господарським судом Одеської області 01 серпня 2017 року видано наказ на виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 26 липня 2017 року у справі №916/617/17.
06 грудня 2019 року Южненська міська рада Одеської області звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, згідно з якою просить суд замінити сторону виконавчого провадження №54517433 ФОП ОСОБА_2 правонаступником - ОСОБА_1 . 
Заяву Южненської міськради обґрунтовано тим, що у зв`язку зі смертю боржника заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 листопада 2019 року № 2208.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17 грудня 2019 року, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26 лютого 2020 року, у задоволенні заяви відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що суд позбавлений можливості визначення чи перекриває вартість майна, одержаного у спадщину ОСОБА_1 , вартість боргів померлого боржника, а тому суд дійшов висновку про недоведеність підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні № 54517433, а відтак - про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, на додаток до мотивів місцевого господарського суду також відхилив доводи стягувача щодо можливості заміни сторони правонаступником на будь-якій стадії процесу, тобто і при відсутності виконавчого провадження.
10 лютого 2020 року Южненська міськрада звернулася до Господарського суду Одеської області зі скаргою на незаконні дії та бездіяльність старшого державного виконавця, в якій Южненська міськрада просить суд визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця від 19 листопада 2019 року № 54517433 про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу від 01 серпня 2017 року у справі № 916/617/17, виданого Господарським судом Одеської області.
Скаргу обґрунтовано тим, що в ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження представником скаржника було встановлено, що є тільки одна сканована чорно-біла копія свідоцтва про смерть боржника, яка не має жодних ознак підтвердження дійсності (згідно з оригіналом), відсутня будь-яка інформація ким або коли свідоцтво було надано до Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, скаржник не отримував від органу ДВС постанови про закінчення виконавчого провадження. Також скаржник вказав, що оригінал наказу господарського суду залишається в матеріалах виконавчого провадження та до суду не надісланий. Позивачем було сплачено 5991,05 грн авансового внеску відповідно до заяви Южненської міськради щодо звернення до примусового виконання наказу, проте скаржник не має ніякої інформації щодо використаних коштів на проведення виконавчих дій або повернення коштів згідно з матеріалами виконавчого провадження; в оскаржуваній постанові про це також не зазначено.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17 березня 2020 року, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13 травня 2020 року, у задоволенні скарги відмовлено.
Судові рішення мотивовані тим, що документи, які надані скаржником до скарги у копіях, не засвідчені належним чином. Южненською міською радою взагалі не надано суду доказів, які підтверджують посилання скаржника на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена старшим державним виконавцем на підставі сканованої чорно-білої копії свідоцтва про смерть боржника, яка не була засвідчена у встановленому законодавством порядку. Надсилання постанов виконавця, як і надсилання виконавчого документа разом із постановою про закінчення виконавчого провадження, є відповідними діями виконавця, не виконання яких свідчить про бездіяльність виконавця, можуть оскаржуватися до суду та не свідчать про незаконність рішення (постанови) виконавця. Водночас у скарзі не заявлено вимог щодо незаконних дій/бездіяльності виконавця.   
Посилання скаржника на те, що в оскаржуваній постанові не зазначено розміру авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, суди до уваги не прийняли, оскільки скаржником не надано суду належних доказів, які дозволяють встановити обставини внесення авансового внеску.
28 лютого 2020 року Южненська міськрада звернулася до Господарського суду Одеської області із заявою у порядку статті 52 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою заявник просив суд замінити відповідача у справі №916/617/17 ФОП ОСОБА_2 правонаступником - ОСОБА_1 .
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17 березня 2020 року, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13 травня 2020 року, у задоволенні заяви відмовлено.
Судові рішення мотивовані тим, що заявник Южненська міська ради Одеської області може звернутись із заявою про заміну відповідача правонаступником лише в порядку статті 334 Господарського процесуального кодексу України. Водночас Южненською міською радою Одеської області вже було подано до Господарського суду Одеської області заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні з тих самих підстав, які зазначені у даній заяві, за результатом розгляду якої судом було прийнято ухвалу від 17 грудня 2019 року про відмову у задоволенні вказаної заяви, яка залишена без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду 26 лютого 2020 року.
У березні 2020 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Южненської міської ради Одеської області на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26 лютого 2020 року й ухвалу Господарського суду Одеської області від 17 грудня 2019 року, в якій скаржник просив оскаржувані судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким замінити сторону у виконавчому провадженні № 54517433.
23 червня 2020 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою передав справу № 916/617/17 разом, зокрема, з касаційною скаргою Южненської міськради на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26 лютого 2020 року та ухвалу Господарського суду Одеської області від 17 грудня 2019 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
У червні 2020 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Южненської міськради на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13 травня 2020 року й ухвалу Господарського суду Одеської області від 17 березня 2020 року, в якій скаржник просив оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу № 916/617/17 на новий розгляд.
23 червня 2020 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою передав справу № 916/617/17 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
У червні 2020 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Южненської міськради на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13 травня 2020 року й ухвалу Господарського суду Одеської області від 17 березня 2020 року, в якій скаржник просив оскаржувані судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким замінити відповідача у справі №916/617/17 ФОП ОСОБА_2 правонаступником - ОСОБА_1 .
23 червня 2020 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою передав справу № 916/617/17 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 року по справі №916/617/17 вирішено:
1. Касаційну скаргу Южненської міської ради Одеської області на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26 лютого 2020 року та ухвалу Господарського суду Одеської області від 17 грудня 2019 року у справі № 916/617/17, прийняті за результатами розгляду заяви Южненської міської ради Одеської області про заміну сторони виконавчого провадження, задовольнити частково.
2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26 лютого 2020 року та ухвалу Господарського суду Одеської області від 17 грудня 2019 року у справі № 916/617/17, прийняті за результатами розгляду заяви Южненської міської ради Одеської області про заміну сторони виконавчого провадження, скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.
3. Касаційну скаргу Южненської міської ради Одеської області на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13 травня 2020 року та ухвалу Господарського суду Одеської області від 17 березня 2020 року у справі № 916/617/17, прийняті за результатами розгляду скарги Южненської міської ради Одеської області на незаконні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Яківчук Г. О., задовольнити.
4. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13 травня 2020 року та ухвалу Господарського суду Одеської області від 17 березня 2020 року у справі № 916/617/17, прийняті за результатами розгляду скарги Южненської міської ради Одеської області на незаконні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Яківчук Г. О., скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.
5. Касаційну скаргу Южненської міської ради Одеської області на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13 травня 2020 року та ухвалу Господарського суду Одеської області від 17 березня 2020 року у справі № 916/617/17, прийняті за результатами розгляду заяви Южненської міської ради Одеської області про заміну відповідача правонаступником, задовольнити частково.
6. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13 травня 2020 року та ухвалу Господарського суду Одеської області від 17 березня 2020 року у справі № 916/617/17, прийняті за результатами розгляду заяви Южненської міської ради Одеської області про заміну відповідача правонаступником, скасувати, а справу направити в цій частині на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.
За наслідками нового розгляду ухвалою Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі №916/617/17 (суддя Щавинська Ю.М.) заяву Южненської міської ради Одеської області за вх.№2-237/20 від 28.02.2020р., подану в порядку ст.52 ГПК України у справі №916/617/17, задоволено. Здійснено процесуальне правонаступництво, замінивши відповідача у справі Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ід. код НОМЕР_1 ).
Скаргу Южненської міської ради Одеської області від 10.02.2020р. вх..№2-157/20 на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), подану у справі №916/617/17, задоволено.
Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця від 19.11.2019р. про закінчення виконавчого провадження № 54517433 щодо примусового виконання наказу від 01 серпня 2017 року у справі № 916/617/17.
Відмовлено Южненській міській раді Одеської області у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження за вх.№2-5995/19 від 06.12.2019р. у справі №916/617/17.
Стягнуто з Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь Южненської міської ради Одеської області судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг у сумі 4 204 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Южненської міської ради Одеської області судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг у сумі 4 204  грн.
ОСОБА_1 з вказаною ухвалою не погодилась та звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати Ухвалу Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року по справі №916/916/17 частково та винести нову Постанову, у якої відмовити в Заяві Южненської міської ради Одеської області за вх.№2-237120 від 28.02.2020р., подану в порядку ст.52 ГПК України у справі №916/617/17 та відмовити в Скарзі Южненської міської ради Одеської області від 10.02.2020р. вх. №2-15 7 /20 на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), подану у справі №916/617 /17, в решті залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована недотриманням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Зокрема, скаржник зазначає, що в частині 5 оскаржуваної ухвали, де відмовлено в задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження, висновки суду лише частково відповідають нормам матеріального та процесуального права, оскільки під час розгляду даної заяви, суддя звернув увагу на зміну норм що регулюють дані правовідносини, та те, що заміна сторони в закінченому виконавчому провадженні - не здійснюється.
Щодо           встановлення особливих умов настання матеріального правонаступництва, а саме наявність вимоги кредитора для спадкування боргу в порядку ст. 1281 ЦКУ судом прийнята до уваги не була.
Апелянт наголошує, що предметом апеляційного розгляду в даній справі є питання щодо наявності правових підстав для задоволення заяви про заміну відповідача на правонаступника в порядку ст. 52 ГПК та скарги на незаконні дії та бездіяльність старшого державного виконавця.
Щодо заяви про заміну відповідача в порядку ст. 52 ГПК, апелянт звертає увагу суду на вимогу в заяві, що була подана 28 лютого 2020 року заявником, а саме: Здійснити заміну Відповідача - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 у справі №916/617 /17 за позовом Южненської міської ради Одеської області про стягнення 290404,81 грн. на її правонаступника - ОСОБА_1 . На момент подачі даної заяви, Південно - західним апеляційним судом було відмовлено в апеляційній скарзі про заміну сторони виконавчого провадження, та кредитором не була подана вимога в порядку ст. 1281 ЦКУ.
В оскаржуваній ухвалі, дана заява була задоволена в такій редакції:
Здійснити процесуальне правонаступництво, замінивши відповідача у справі Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1
Суддя, розглядаючи справу, не повинна виходити за межі позовних вимог, які подавались в заяві, що підтверджує порушення процесуальних норм.
Скаржник зазначає, що процесуальне правонаступництво можливо лише після того, як буде встановлено чи відбулося правонаступництво у відповідних матеріальних правовідносинах, згідно процедури, яка встановлена законодавством (в нашому випадку ст. 1281 ЦКУ). Тобто, ст. 52 ГПК встановлює процесуальне правонаступництво - лише після того, як буде встановлено матеріальне правонаступництво, адже в результаті вона надає процесуальні права як сторони в судовому процесі, але не встановлює перехід матеріального права, тому суд повинен був встановити чи було здійснено матеріальне правонаступництво.
На момент розгляду даної заяви, суд не взяв до уваги відсутність переходу матеріального правонаступництва, а саме те, що Спадкоємець не набув статусу правонаступника боргу в порядку ст. 1281 ЦК України. Апелянт вважає, що борг від померлого не передається у спадок разом з процесуальними правами участі в судовому процесі.
Суддя встановила коло спадкоємців, але не прийняла до уваги той факт, що кредитором вимоги до спадкоємця боржника не було подано, доказів кредитором не надано. Крім того, заяви які були подані заявником не містять інформації про здійснення даних дій.
На думку скаржника, зобов`язання може існувати, але дане зобов`язання - як матеріальне зобов`язує боржника, на якого було винесене рішення суду.
Чинним законодавством передбачені норми, що регулюють процесуальне правонаступництво на кожних стадіях окремо, а саме на стадії судового розгляду (процесуальне правонаступництво як сторони судового процесу) (порядку ст. 52 ГПК) правонаступника встановлює суд який розглядає справу по суті, в порядку заміни сторони в виконавчому провадженні ( на підставі рішення суду та лише за заявою сторони виконавчого провадження (в порядку ст 334 ГПК та ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції) та лише до закінчення виконавчого провадження (процесуальне правонаступництво як сторони виконавчого провадження).
Після смерті боржника, та у разі закритого виконавчого провадження правонаступництво в порядку прийняття спадкоємцем зобов`язань перед кредитором можливо лише в порядку ст. 1281 ЦК України для встановлення меж зобов`язання та встановлення статусу правонаступника, однак даної вимоги в установлені строки кредитором не було виставлено.
Так, на думку скаржника, судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права в частині того, що кредитором не було надано підстави та докази настання матеріального переходу зобов`язання, а докази представника ОСОБА_1 , які вказували на відсутність переходу зобов`язання в порядку ст. 1281 ЦКУ, як встановлення правонаступника, яка прийняла борг у спадок, та відсутність вимоги кредитора до спадкоємця не були враховані.
Зобов`язання припиняється і тоді, коли правовідношення допускає правонаступництво, боржник був замінений правонаступником, але до останнього кредитор не заявив вимогу у визначений законом строк.
Але, ГК та ГПК не встановлено щодо порядку визначення особи правонаступником боргу та можливості встановлення матеріального правонаступництва у разі смерті фізичної особи. Тобто статус правонаступника повинен бути вже встановлений.
Звертає увагу суду що покладення обов`язку боржника на іншу особу є можливим лише за волею такої особи або в результаті універсального правонаступництва (матеріального).
Апелянт вважає, що якби кредитор своєчасно та в встановленому порядку виставив права вимоги до спадкоємця, та звернувся до закінчення виконавчого провадження з заявою про заміну сторони в виконавчому провадженні, тоді були б підстави для захисту його прав. Інших підстав для виконання зобов`язання ОСОБА_1 , як спадкоємницею ОСОБА_2 законодавством не встановлено.
Апелянт звертає увагу суду, шо на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження до виконавця не надходила заява про здійснення заміни сторони виконавчого провадження та/або про визначення правонаступника.
Скаржник надає свої пояснення щодо висновків Великої Палати, викладених у постанові по даній справі, та зазначає:
Велика Палата ВС зазначає, що отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».
Однак апелянт зауважує, що дана вимога не встановлена в чинному законодавстві.
Також у постанові Великої Палати ВС вказано, що після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з 'ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.
Звертає увагу суду, що дані вимоги були встановленні в старій редакції Закону про виконавчу службу. В новій редакції що діє станом на момент закінчення виконавчого провадження та на момент розгляду справи, встановлено що у разі смерті сторони виконавче провадження підлягає закінченню, та вимог щодо встановлення кола спадкоємців державним виконавцем в законодавстві не встановлено.
Також Велика Палата ВС вказала, що виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.
За доводами скаржника, дані посилання суперечать нормам чинного законодавства, адже питання правонаступництва у разі смерті визначається в порядку ст.1281 ЦК України.
Отримавши свідоцтво про смерть, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Інших дій чиним законодавством не встановлено. 
Також скаржник вважає таким, що втратило силу, посилання Великої Палати на те, що смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.
Така норма міститься в старій редакції Закону України «Про виконавче провадження».
Скаржник вважає, що у разі, якщо б державний виконавець здійснював би дії про встановлення правонаступників, які наразі не встановленні за державним виконавцем, то це свідчило б про перевищення службових обов`язків та дії що є не законними, адже вони не встановленні в чинному законодавстві, але дані обставини судом встановленні не були.
Щодо інших підстав та дій державного виконавця, які зазначається заявником як докази того, що постанова про закінчення є незаконною:
У своїй скарзі Южненська міська рада зазначає про безпідставне, на її думку, невитребування доказів господарськими судами, що унеможливило встановлення фактичних обставин у справі. Проте, як убачається з оскаржуваних судових рішень, клопотання Южненської міської ради про витребування матеріалів виконавчого провадження були розглянуті в установленому законодавством порядку.
Доводи Южненської міської ради щодо відсутності у постанові про закінчення виконавчого провадження відомостей про дату та спосіб надходження копії свідоцтва про смерть боржника, відсутність направлення копії постанови сторонам, або не зазначення авансового внеску, не можуть слугувати підставою для визнання незаконною оскаржуваної постанови державного виконавця, оскільки не спростовують наявності передбачених пунктом 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для закінчення виконавчого провадження.
Підводячи висновок, на думку скаржника, слід зауважити, що судом першої інстанції жодним чином не було встановлено нових доказів, не було витребувано матеріалів виконавчого провадження та не було їх досліджено, навіть не було прийнято до уваги єдині докази, що були пред`явлені представником ОСОБА_1 , тобто станом на момент нового розгляду даної скарги суд першої інстанції проігнорував необхідність встановлення доказів та не звернув увагу на вимоги законодавства в цій частині, що є грубим порушенням матеріальних та процесуальних норм, які можуть призвести (призвели) до неправильного рішення суду.
До апеляційної скарги додані Пояснення до Постанови Великої Палати Верховного суду від 03.11.2020 року по справі №916/617/17.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2021 року відкрито апеляційне провадження по справі №916/617/17  за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року. Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань.
Призначено розгляд справи №916/617/17  на 23 березня 2021 року о 14-30год.
16.03.2021 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Южненської міської ради, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, зазначає, що усім доводам апелянта вже надавалась оцінка Великою Палатою Верховного суду; на виконання завдання Верховного суду, з метою встановлення кола спадкоємців померлої ОСОБА_2 судом першої інстанції було направлено запит до архіву, з відповіді якого встановлено, що єдиною спадкоємицею майна ОСОБА_3  є її дочка ОСОБА_1 . Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
23.03.2021 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи судової практики, постанов Верховного суду та Верховного суду України, для всебічного та правильного розгляду справи.
Враховуючи, що надані копії постанов є загальновідомими та знаходяться у публічному доступі, судова колегія вважає за можливе долучити їх до матеріалів справи.
В судовому засіданні 23.03.2021 року представник Южненської міської ради Одеської області, м. Южне Одеської області підтримав свої доводи апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово. Представник ОСОБА_1 наполягала на задоволенні апеляційної скарги, просила скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.
Представник Державної виконавчої служби в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань до суду апеляційної інстанції не надав, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття провадження у справі від 26.02.2021 року.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України,  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка сторін ухвалою суду не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Державної виконавчої служби.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, та зазначено вище, у березні 2017 року Южненська міська рада Одеської області звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 290 404,81 грн збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач як власник нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, користується земельною ділянкою, загальною площею 0,2300 га, яка перебуває в комунальній власності, без правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, що позбавляє позивача права отримувати від цієї земельної ділянки дохід у розмірі орендної плати.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 14 червня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 203 211,47 грн збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26 липня 2017 року рішення суду першої інстанції частково скасовано, постановлено нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача 290 404,81 грн збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.
Господарським судом Одеської області 01 серпня 2017 року видано наказ на виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 26 липня 2017 року у справі №916/617/17.
Фактично, предметом розгляду суду є наступні заяви та скарги:
-          заява Южненської міської ради Одеської області від 06 грудня 2019 року про заміну сторони виконавчого провадження, згідно з якою заявник просить суд замінити сторону виконавчого провадження №54517433 ФОП ОСОБА_2 правонаступником - ОСОБА_1 . 
-          скарга Южненської міської ради Одеської області від 10 лютого 2020 року на незаконні дії та бездіяльність старшого державного виконавця,    в якій Южненська міськрада просить суд визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця від 19 листопада 2019 року № 54517433 про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу від 01 серпня 2017 року у справі № 916/617/17, виданого Господарським судом Одеської області.
-          заява Южненської міської ради Одеської області від 28 лютого 2020 року в порядку статті 52 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою заявник просив суд замінити відповідача у справі №916/617/17 ФОП ОСОБА_2 правонаступником - ОСОБА_1 .
Скасовуючи попередні судові рішення і направляючи дану справу в частині розгляду зав та скарги Южненської міської ради Одеської області на новий розгляд, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 року по справі №916/617/17 зазначила:
- на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження; після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 Господарського процесуального кодексу України; у разі відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою;
- закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення; виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження; смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; судами не надано оцінку постанові виконавця на відповідність вимогам статті 28 Закону № 1404-VIII;
- процесуальне правонаступництво в розумінні ст. 52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення; звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема, із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку статті 1281 Цивільного кодексу України; позивач не пропустив строку пред`явлення вимоги до спадкоємця боржника, встановленого статтею 1281 Цивільного кодексу України.
Крім того, у своїй постанові Верховний Суд також наголосив на необхідності витребування матеріалів виконавчого провадження та їх дослідження, встановлення кола всіх спадкоємців померлого боржника, які прийняли спадщину, а також з`ясування обставини пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника та з`ясування питання чи було старшим державним виконавцем вжито всіх належних та достатніх заходів з примусового виконання рішення суду.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції в Одеській області Шишкою Т.С. від 15.08.2017р. відкрито виконавче провадження № 54517433 з виконання наказу №916/617/17 від 01.08.2017р. про стягнення коштів у розмірі 290 404,81 грн, боржником за яким є ОСОБА_2 .
Як встановлено судом, боржник ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
19 листопада 2019 року старшим державним виконавцем Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції в Одеській області Яківчук Г.О., на підставі пункту 3 частини першої статті 39 та статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 54517433 з примусового виконання рішення суду у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 ..
25.11.2019 року приватний нотаріус Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурський М.М. видав свідоцтво № 2208 про право на спадщину ОСОБА_2 за законом на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 (дочка), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1577,9 кв. м. складається з літери "А", що складається з : 1,52-коридори; 2-кафе; 3, 4, 5, 16, 25, 31, 47, *51,55,56-приміщення; 6, 11, 12, 26, 33, 37, 44- шлюзи; 7, 8, 9, 13, 14, 15, 27, 28, 34, 35, 38, 39, 45, 46 - туалети, 10- каса, 17-гарячий цех; 18-мийка посуду; 19- доготувальна; 20- холодний цех; 21, 41-раздаточні; 22, 29-ліфти; 23-зона відпочинку офіціантів; 24-зал дискотеки; 29- гримерна; 30- діджейська; 32, 42- балкони; 36-VIP кабінет; 40-банкетна зала; 43-кабінет адміністратора; 48-площадка; 49-операторська; 50-котельна; 53-кладова вбирального приладдя; 54- електрощитова; 57- технічне приміщення; 58- склад; 60,61 - роздягальні; 1-ІV, V-VII, VIII, ЇХ- сходи. Вищезазначена нежитлова будівля належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 , виданого 23.12.2008 року Виконавчим комітетом Южненської міської ради. (т.1 а.с.197).
Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.198), об`єкт нерухомого майна (нежитлова будівля загальною площею 1577,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ) належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про спадщину від 25.11.2019р.
На виконання висновків Великої Палати Верховного Суду, ухвалою господарського суду Одеської області від 04.01.2021р. зобов`язано Одеський державний нотаріальний архів надати відомості про коло спадкоємців ОСОБА_2 , які прийняли спадщину, та обсяг спадкування кожним з них (спадкова справа №26/2019, відкрита приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурським М. М.).
15.01.2021р. до суду від Одеського державного нотаріального архіву надійшла витребувана судом інформація.
З відповіді Одеського державного нотаріального архіву від 14.01.2021р. №42/01-20 (т.5 а.с.76)  вбачається, що єдиною спадкоємицею майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка ОСОБА_1 .
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За змістом статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 52 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
Стаття 52 Господарського процесуального кодексу України вміщена до розділу І «Загальні положення» глави 4 «Учасники судового процесу» цього Кодексу, якими регламентуються загальні засади відносно кола учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо. Натомість стаття 334 Господарського процесуального кодексу України, яка регламентує порядок заміни сторони виконавчого провадження, розташована в розділі V «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах», що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень. Звідси нормативні приписи статті 52 Господарського процесуального кодексу України слід вважати загальними по відношенню до приписів, закріплених статтею 334 цього Кодексу.
При цьому суд, з урахуванням того, що виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, а сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, вказує, що у разі, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.
На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 Господарського процесуального кодексу України. У цьому випадку приписи статті 334 Господарського процесуального кодексу України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України.
Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення. На таких висновках наголосив Верховний Суд, скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції в рамках даної справи
Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1231 Цивільного кодексу України передбачено, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. За позовом спадкоємця суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), розмір відшкодування майнової шкоди (збитків) та моральної шкоди, якщо вони є непомірно великими порівняно з вартістю рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ним у спадщину.
Суд першої інстанції правомірно зазначив, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Як зазначалось вище, з відповіді Одеського державного нотаріального архіву від 14.01.2021р. №42/01-20 (т.5 а.с.76) судом встановлено, що єдиною спадкоємицею майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка ОСОБА_1 . 
Згідно із частиною першою статті 1281 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.
Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частини друга та третя статті 1281 Цивільного кодексу України).
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта вказаної статті 1281 Кодексу).
Як вже було зазначено, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 25.11.2019р. приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурським М. М. видано свідоцтво № 2208 про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майна (нежитлової будівлі) ОСОБА_2 є її ОСОБА_1 .
За таких обставин, відповідно до положень статті 1281 Цивільного кодексу України Южненська міська рада Одеської області повинна пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (або ж з дня, коли вона дізналася про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину).
Досліджуючи доводи апеляційної скарги в частині того, що Южненською міською радою не було пред`явлено вимоги до правонаступника про виконання зобов`язань в порядку ст. 1281 ЦК України, колегія суддів доходить наступних висновків.
Стаття 1281 Цивільного кодексу України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15-ц).
Рішення суду про стягнення збитків підтверджує існуюче грошове зобов`язання, адже характер та обсяг прав і обов`язків його сторін залишається незмінним, додається лише безпосередня можливість примусового виконання зобов`язання. До моменту здійснення такого виконання відповідне зобов`язання продовжує існувати.
Чинним законодавством не передбачено чіткого переліку дій, які можуть вважатись пред`явленням кредитором вимоги до правонаступника,.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 року по справі №916/617/17 зазначено, що звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема, із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку статті 1281 Цивільного кодексу України, що свідчить про дотримання заявником строків пред`явлення своїх вимог до спадкоємця ОСОБА_1 ..
З огляду на викладене, судова колегія відхиляє доводи апелянта про те, що кредитором не було пред`явлено вимоги до правонаступника.
Відповідно до положень статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
За таких обставин, взявши до уваги, що заміна відповідача у справі його правонаступником в порядку ст. 52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, а також встановлення судом обставини дотримання заявником присічного строку на заявлення вимоги до спадкоємця, встановленого ст. 1281 ЦК України, суд першої інстанції дійшов вірного та обгрунтованого висновку про необхідність заміни ФОП ОСОБА_2 її правонаступником (спадкоємцем) ОСОБА_1 в межах вартості одержаного у спадщину майна з метою погашення заборгованості у сумі 290 404,81 грн..
Щодо скарги на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" та пункту 6 розділу І Інструкції під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження".
Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, у тому числі, у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.
У свою чергу частиною п`ятою статті 15 Закону України "Про виконавче провадження"   передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
У силу пунктів 12, 13 Інструкції у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувану чи до суду.
Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" .
Як уже зазначалося, згідно з пунктом 3 частини першої та другої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.
Із зазначеного нормативного регулювання випливає, що, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.
З урахуванням наведених вище законодавчих приписів випливає, що у разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.
Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 року по справі №916/617/17 зазначено, що отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".
Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини, та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.
Отже, виконавець, встановивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.
Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.
Проте, судова колегія зауважує, що державний виконавець, отримавши свідоцтво про смерть від 11.05.2019 року, не пересвідчився у тому, що у боржника немає правонаступників, та передчасно закінчив виконавче провадження,  не здійснив заміни сторони виконавчого провадження, не зупинив вчинення виконавчих дій, про що зазначено в п.143 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 року.
Натомість, Южненська міська рада Одеської області, дізнавшись 27.11.2019 року про наявність правонаступника ОСОБА_2 , 06.12.2019 звернулась до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником.
Судова колегія вважає, що стягувач як кредитор не може бути позбавлений права пред`явити вимоги до спадкоємців боржника в порядку передбаченому статтями 1281, 1282 ЦК України з огляду на вищенаведені приписи ст. 129-1    Конституції України, ст.ст.18, 326  ГПК України щодо обов`язковості виконання судових рішень.
Закінчення виконавчого провадження внаслідок смерті боржника не позбавляє права порушувати питання про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки протилежне унеможливить чи значно утруднить виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що може розцінюватись, як відмова в доступі до суду.
Наведене у сукупності свідчить, що державним виконавцем не доведено, що при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження ним вжито всіх належних та достатніх заходів з примусового виконання рішення суду, передбачених законом, що свідчить, з урахуванням встановлення наявності правонаступників боржника, про те, що виконавцем прийнято незаконне рішення про закінчення виконавчого провадження № 54517433, без з`ясування обставин наявності правонаступників боржника та зупинення виконавчого провадження до моменту вирішення питання щодо заміни боржника правонаступника.
З урахуванням зазначеного, судова колегія доходить висновку про передчасність, неправомірність дій старшого державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції в Одеській області Яківчук Г.О. з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 19 листопада 2019 року № 54517433 з примусового виконання рішення суду у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 , та відповідно, обґрунтованість висновків суду першої інстанції про задоволення скарги Южненської міської ради Одеської області на дії ДВС.
Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. 
Доводи апелянта ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди з висновками Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 року по справі №916/617/17, тому відхиляються судовою колегією.
Відповідно до ч.5 ст.310, ст.316 ГПК України, висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. 
Вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин, судова колегія не надає оцінку висновкам Великої Палати Верховного суду, викладеним у постанові від 03.11.2020 року, які є обов`язковими для врахування.
Слід зазначити, що судом першої інстанції на виконання вказівок Великої Палати було здійснено наступні заходи для встановлення обставин даної справи:
-          Ухвалою суду від 21.12.2020р. запропоновано Южненській міській раді Одеської області надати відомості щодо того, чи є ОСОБА_1 єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , пояснення з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020р.; ДВС надати матеріали виконавчого провадження № 54517433, пояснення з урахуванням п.124-144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020р., докази направлення постанови про закриття виконавчого провадження стягувачу; ОСОБА_1 надати пояснення з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020р.
-          Ухвалою суду від 22.12.2020р. витребувано у приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурського М.М. відомості про коло спадкоємців ОСОБА_2 , які прийняли спадщину, та обсяг спадкування кожним з них.
-          Ухвалою суду від 04.01.2021р. зобов`язано Одеський державний нотаріальний архів терміново (у строк до 11.01.2021р.) надати відомості про коло спадкоємців ОСОБА_2 , які прийняли спадщину, та обсяг спадкування кожним з них (спадкова справа №26/2019, відкрита приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурським М. М.). 
Таким чином, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було здійснено усі залежні від нього заходи для всебічного та повного встановлення обставин даної справи, зокрема, щодо встановлення кола спадкоємців ОСОБА_2 , та щодо закриття виконавчого провадження.
Доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції судової практики також вже були предметом оцінки Великою Палатою Верховного суду, з приводу чого касаційним судом вказано, що підстави для відступу від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 02 квітня 2020 року у справі № 471/162/14-ц, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 49/157-06, а також Верховного Суду України, викладеного у постанові від 12 квітня 2017 року у справі № 676/1958/16-ц, відсутні. Правові висновки Верховного Суду та Верховного Суду України у вказаних справах обґрунтовано тим, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, однак у визначені статтею 1281 Цивільного кодексу України строки стягувач не вчинив дії щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником.
Натомість у справі, що розглядається, судами встановлено, що  звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема, із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку статті 1281 Цивільного кодексу України.
Так само відсутні підстави для відступу від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 2-2697/11, оскільки у цій справі державний виконавець зупинив виконавче провадження у зв`язку зі смертю боржника до встановлення правонаступництва, тому вимоги про заміну сторони виконавчого провадження - боржника його правонаступником підлягають задоволенню. 
Натомість у даній справі державний виконавець виконавче провадження не зупиняв, а  отримавши свідоцтво про смерть від 11.05.2019 року, не пересвідчився у тому, що у боржника немає правонаступників, та передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника.
Підсумовуючи вищевикладене, оскільки доводи апеляційної скарги, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія доходить висновку про законність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, обґрунтованість, дотримання норм матеріального та процесуального права при її ухваленні.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку про відсутність підстав для зміни або скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі №916/617/17.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями  129, 270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2021 року у справі №916/617/17 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 29.03.2021 року.

Головуючий суддя                                                            А.І. Ярош 

Судді:                                                                                Г.І. Діброва                                        

                                                                                Н.М. Принцевська