ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021 року                          м. Дніпро                           Справа №  904/4631/20
      Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),
суддів:                       Кузнецової І.Л., Чус О.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.                                                                                  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2020р.( суддя Колісник І.І., м. Дніпро, повний текст рішення складено 07.12.2020 р.) у справі 
за позовом  Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро 
до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажів у сумі 266 285,40 грн. 
                                                 ВСТАНОВИВ:
1.       Короткий зміст позовних    вимог
Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованості у сумі 266 285, 40 грн, з яких: 199116,00 грн - плата за користування вагонами, 67 169,40 грн - збір за зберігання вантажу.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № ПР/М-17-2/14-744/НЮдч від 14.12.2017р., внаслідок чого позивачем нараховано плату за користування вагонами у розмірі  199 116,00 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 67 169,40 грн., з причин несвоєчасного забирання відповідачем на свою під`їзну колію вагонів, які надійшли на його адресу. 
2.     Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у    справі та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2020р. позов задоволено - стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" плату за користування вагонами у сумі 199 116,00 грн., збір за зберігання вантажу у сумі 67 169,40 грн., судовий збір у сумі 3 994,28 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що прийняті до перевезення Позивачем спірні вагони були затримані на шляху прямування через скупчення на станції призначення вагонів вантажовласником і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, тобто з вини Відповідача.
При цьому, суд послався на те, що Позивачем дотримано порядок дій та складено відповідні акти на засвідчення зазначених обставин відповідно до вимог чинного законодавства, а Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчасного вивільнення ним колій станції призначення від вантажу, що прибув на його адресу, а приймання потягів визначається диспетчером з урахуванням цілої низки поточних факторів, а не тільки наявністю вільних колій на станції.

3.        Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись  з вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду  та прийняти  нове рішення, яким у позові відмовити.

4.        Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що Господарський суд Дніпропетровської області при прийнятті оскаржуваного рішення не приділив уваги наявним доводам Відповідача у їх сукупності, судом не було здійснено належного аналізу документального обґрунтування відсутності вини Відповідача, що стало наслідком задоволення позовних вимог Позивача у повному обсязі, за відсутності належних на те підстав.
При цьому Скаржник зазначає, що вагони із концентратом, які прямували на адресу одержувача ( ПрАТ «ПівнГЗК») за залізничними накладними, були затримані на шляху прямування, а саме на ст. П`ятихатки, згідно наказу № 863 від 27.02.2020 р.,  на станції Верхівцеве, згідно наказу № 890 від 01.03.2020 р. та на ст. Чаплине, згідно наказу №892 від 01.03.2020р. Відповідач був готовий прийняти раніше спірні вагони, які були затримані Залізницею на підходах до ст. Терни.
Крім того, Скаржник не погоджується з твердженням Позивача, який  в обґрунтування своїх дій щодо видачі наказів №№ 863, 890,892 та щодо затримки спірних вагонів на підходах до станції призначення, посилається на неприйняття ПрАТ «ПівнГЗК» на коліях ст. Терни вагонів, адже Позивачем в обґрунтування свого твердження не надано жодних доказів зайнятості колій ст. Терни, передбачених п. 6 Договору про експлуатацію. Також, за твердженням Відповідача Позивачем не доведено Факт зайнятості колій на ст. Терни з вини Відповідача.
Водночас, на думку Скаржника, поїзний диспетчер планує процес роботи станції у тому числі надає вільні колії для приймання порожніх власних вагонів для ПрАТ «Півн ГЗК». З урахуванням того, що Позивачем не надано належних доказів зайнятості колій, а також не доведено вини Відповідача у зайнятості вищезгаданих колій, що спричинило затримку спірних вагонів на підходах до ст. Терни, можливо дійти до висновку, що вагони затримувалися на підходах до ст. Рядова з причин, що не залежать від Відповідача. 
5.       Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1    ст. 263 ГПК України     та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3    ст. 263 ГПК  України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6.        Рух справи в суді апеляційної інстанції
Автоматичною системою  документообігу  для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів:  Кузнецової І. Л., Чус О. В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2020р.  апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2020р.  у справі № 904/4631/20 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 5 991грн. 42 коп. 
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.01.2021р. відкрито апеляційне провадження. Розгляд скарги призначено в судове засідання на 04.02.2021р. о 10:00 год. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2021р. розгляд апеляційної скарги було відкладено на 09.03.2021р.
Представники сторін  не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні 09.03.2021р.
      З огляду на те, що явка сторін не визнавалась судом обов`язковою, а участь в засіданні        суду є     правом,    а не обов`язком,  та враховуючи, те, що чергове відкладення справи призведе лише до необґрунтованого затягування розгляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників сторін.
       Застосовуючи згідно    ст. 3 ГПК України,    ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"   при розгляді справи ч. 1   ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження ( п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України" ).
У судовому засіданні 09.03.2021 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7.      Встановлені судом обставини справи
       14.12.2017 р. між АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" ( Залізниця ) та ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" ( Власник колії ) укладено договір № ПР/М-17-2/14-744/НЮдч, про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Терни і Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", предметом якого є експлуатація під`їзної колії, яка належить Власнику колія, яка примикає до станції Терни – стрілками № № 2, 4, 6 у парній горловині станції та до станції Рядова – стрілкою № 8 до колії № VI станції Рядова; під`їзна колія обслуговується локомотивом Власника колії.
Відповідно до п. 5 Договору, здавання вагонів для під`їзної колії зі станцій Терни, Рядова здійснюється: - порожні хопери - через інтервал часу 2,0 години; - порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів - через інтервал часу 2,5 години; - вагони з небезпечними вантажами класу "1ВМ" - не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання; - інші вагони - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції нарочним прийомоздавальнику власника колії не пізніше, ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів, із реєстрацією у Книзі повідомлень, форми ГУ-2; у разі здавання вагонів Залізницею Власнику колії за його згодою раніше встановленого інтервалу передача вагонів здійснюється поза інтервалом.
У абзаці 1 п. 6 Договору передбачено, що вагони, що прибули на станцію Терни регіональної філії "Придніпровська залізниця" для ПрАТ "ПівнГЗК", подаються локомотивом Залізниці на одну з колій № № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції Терни, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні; подальший рух вагонів здійснюється локомотивом Власника колії.
Про готовність вагонів до забирання власник колії повідомляє залізницю. Повідомлення передає начальник зміни цеху зовнішнього транспорту ( диспетчер зміни, черговий по станції) або диспетчер виробничого відділу УЗТ по телефону відповідальному працівнику станції примикання залізниці не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113 ( п. 8 договору ).
Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці ( п. 11 договору ). 
Для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів - 15,0 год. (п. 12 договору ).
Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється 0 км в обидва кінці ( п. 13 договору ).
Відповідно до п. 14 договору, Власник колії сплачує залізниці, зокрема, за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1 ).
У п. 19 договору сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 23.12.2017 р. до        23.12.2022 р.  включно. 
Доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.
На виконання вищезазначеного договору, у лютому 2020 р., за накладними №№ 33833138, 33833070, 33833054, 33833013, 42733527, 42733519, 42733501, 42733485, 42686493, 42686485, 33833245, 42675157, 33833211, 33833195, 42733535, 33833310, 33833286, 42733584, 42733543, 33836818, 33836768, 33836727, 33836743, 33833385, 42650523, 42650531, 33837022 залізницею були прийняті до перевезення на адресу одержувача ПрАТ "Північний ГЗК" порожні власні вагони, а також вагони з вантажем (далі – спірні вагони) (а.с. 83 – 114). У перевізних документах станцією призначення вказано станцію Терни Придніпровської залізниці.
На шляху прямування до станції призначення відповідно до вимог пунктів 9, 10 Р. ІІІ Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113, на підставі наказу № 863 від 27.02.2020р. спірні вагони були затримані на станції підходу П`ятихатки Придніпровської залізниці через скупчення вагонів на станції Терни Придніпровської залізниці, що прибули на адресу відповідача раніше й не були забрані ним на свою під`їзну колію (а.с. 42).
За фактом затримки спірних вагонів було складено акт загальної форми ГУ-23 №25766 від 27.02.2020р., відповідно до якого час затримки на станції П`ятихатки Придніпровської залізниці вагонів з 18:25 год. 27.02.2020 р. до 16:00 год. 03.03.2020р. (а.с. 46).
Про затримку вагонів позивач повідомив відповідача 27.02.2020р. о 19:00 год., що підтверджується повідомленням № 88 (а.с. 44).
Після прибуття поїзда № 3001, індекс 4568-072-4573, на станцію Терни Придніпровської залізниці: 15 вагонів відповідно до актів загальної форми № 856 від 04.03.2020р. та № 870 від 05.03.2020 р. простоювали на станції Терни Придніпровської залізниці з 2:10 год. 04.03.2020 р. до 18:20 год. 05.03.2020р. (а.с. 47); 10 вагонів відповідно до актів загальної форми № 855 від 04.03.2020р. та №872 від 05.03.2020 р. простоювали на станції Терни Придніпровської залізниці з 2:10 год. 04.03.2020р. до 18:20 год. 05.03.2020р. (а.с. 48); 5 вагонів відповідно до актів загальної форми № 868 від 04.03.2020р. та № 873 від 05.03.2020р. простоювали на станції Терни Придніпровської залізниці з 23:20 год. 04.03.2020р. до 18:20 год. 05.03.2020р. (а.с. 48).
За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника за Відомостями форми ГУ-46 №№05039096, 06039102, 06039103, 08039059 та за накопичувальною карткою ФДУ-92 №19039043 від 19.03.2020р. позивачем нараховано плату за користування вагонами у сумі 103 335,20 грн. та збір за зберігання вантажу у сумі 51 943,60 грн. (а.с. 29, 31 – 36, 41).
У лютому 2020р., за накладними №№ 46083648, 46083630, 46083655 залізницею були прийняті до перевезення на адресу одержувача ПрАТ "Північний ГЗК" порожні власні вагони (далі – спірні вагони) (а.с. 73 – 82). У перевізних документах станцією призначення вказано станцію Терни Придніпровської залізниці.
На шляху прямування відповідно до вимог пунктів 9, 10 Р. ІІІ Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. №113, на підставі наказу № 890 від 01.03.2020р. спірні вагони були затримані на станції підходу Верхівцеве Придніпровської залізниці через скупчення вагонів на станції Терни Придніпровської залізниці, що прибули на адресу відповідача раніше й не були забрані ним на свою під`їзну колію (а.с. 49).
За фактом затримки спірних вагонів були складені акти загальної форми ГУ-23 № 4573 від 01.03.2020р., № 4578 від 04.03.2020р., відповідно до яких час затримки на станції Верхівцеве Придніпровської залізниці вагонів з 11:35 год. 01.03.2020р. до 00:15 год. 04.03.2020р. (а.с. 53-54).
Про затримку вагонів позивач повідомив відповідача 01.03.2020р. о 12:20 год., що підтверджується повідомленням № 92 (а.с. 51).
Після прибуття поїзда № 3041, індекс 4558-077-4573, на станцію Терни Придніпровської залізниці 45 спірних вагонів відповідно до актів загальної форми №№ 863, 864 від 04.03.2020р. від 04.03.2020р. додатково простоювали на станції Терни Придніпровської залізниці з 13:13 год. до 15:00 год. 04.03.2020р. (а.с. 55).
За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника за Відомостями форми ГУ-46 №№05039096, 06039058 та за накопичувальною карткою ФДУ-92 № 17039034 від 17.03.2020р. позивачем нараховано плату за користування вагонами у сумі 38 114,80 грн. та збір за зберігання вантажу у сумі 2033,30 грн. (а.с. 27-28, 31-32, 39).
У лютому 2020 р.,  за накладними №№ 53920245, 53920211, 53920203, 53920179, 53915914 залізницею були прийняті до перевезення на адресу одержувача ПрАТ "Північний ГЗК" порожні власні вагони (далі – спірні вагони) (а.с. 115 – 126). У перевізних документах станцією призначення вказано станцію Терни Придніпровської залізниці.
На шляху прямування відповідно до вимог пунктів 9, 10 Р. ІІІ Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. №113, на підставі наказу № 892 від 01.03.2020р. спірні вагони були затримані на станції підходу Чаплине Придніпровської залізниці через скупчення вагонів на станції Терни Придніпровської залізниці, що прибули на адресу відповідача раніше й не були забрані ним на свою під`їзну колію (а.с. 56).
За фактом затримки спірних вагонів були складені акти загальної форми ГУ-23 № 8669 від 01.03.2020р., № 8707 від 04.03.2020р. відповідно до яких час затримки на станції Чаплине Придніпровської залізниці з. 14:30 год 01.03.2020р. до 09:50 год. 04.03.2020р. (а.с. 60-61).
Про затримку вагонів позивач повідомив відповідача 01.03.2020р. о 14:30 год., що підтверджується повідомленням № 95 (а.с. 58).
За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника за Відомостями форми ГУ-46 №№ 06039058, 06039102, 06039103, 15039110 та за накопичувальною карткою ФДУ-92 № 17039040 від 17.03.2020р. позивачем нараховано плату за користування вагонами у сумі 29 529,50 грн. та збір за зберігання вантажу у сумі 1997,60 грн. (а.с. 27-28, 33 – 38, 40).
Відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 та накопичувальні картки форми ФДУ-92 були підписані відповідачем із запереченнями з посиланням щодо відсутності його вини у затримці спірних вагонів, оскільки вагони прийняті до перевезення понад добову переробну здатність фронтів вивантаження; на станції примикання Терни були вільні колії, а 8 колія для руху потягів закрита у зв`язку із ремонтними роботами.
Відповідач заявлені до стягнення плату за користування вагонами у сумі 199 116,00 грн. та збір за зберігання вантажу у сумі 67 169,40 грн. не сплатив, що й стало причиною виникнення спору.

8.      Оцінка аргументів учасників справи і   висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Предметом спору є вимога АТ "Укрзалізниця" про стягнення з ПрАТ "Північний ГЗК" плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу. Підставою визначено затримку вагонів з вини Відповідача, у зв`язку з чим йому нараховано плату за їх користування та збір за зберігання вантажу за час затримки.
Відповідно до ст. 908 ЦК України, ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно зі ст. 71 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  14.12.2017 р. між сторонами укладено Договір № ПР/М-17-2/14-744/НЮдч, про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Терни і Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі – Договір).
Умовами договору встановлено, що власник колії сплачує АТ "Укрзалізниця" плату  за користування вагонами згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, що сплачується незалежно від місця затримки ( на станції призначення та на підходах до неї ) - згідно з Правилами зберігання вантажів.
Відповідно до підп. 8 п. 6 р. 1 Статуту залізниць України (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
При цьому порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою перевізної плати, мають статус "вантажу", який залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати його одержувачу, зазначеному в накладній. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від   15.06.2018р.  у справі № 904/7360/17.
Права, обов`язки і відповідальність залізниць та підприємств, які користуються залізничним транспортом, а також організація та основні умови перевезення вантажів визначаються Статутом залізниць України.
Ст. 46 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.
Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку з цим відповідного збору регламентуються Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. за N 644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за N 866/5087.
Згідно з п. п. 5, 8 вказаних Правил, якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені ст. 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.
Збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).
Термін безоплатного зберігання обчислюється: 1) якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; 2) при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; 3) при затримці - з моменту затримки.
Відносно плати за користування вагонами, то відповідно до ст. 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. за N 113, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за N 165/3458, пунктами 3, 6, 8 - 10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).
Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.
У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.
Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).
Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.
При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи ( що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість ( п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 864/5085 ).
Відповідно до ст. 73  ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Ч. 1 ст. 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. ст. 76-79 ГПК України). 
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доказами вини Відповідача у затримці вагонів на підходах до станції призначення та правомірності дій залізниці щодо надання наказів є: акти загальної форми ГУ-23, акти про затримку вагонів ф. ГУ-23а, повідомлення про затримку вагонів, накази на затримку вагонів, відомості плати за користування вагонами ф. ГУ-46, та накладні, оформлені працівниками залізниці у відповідності з вимогами діючих нормативно-правових документів: п. п. 4, 6, 8, 9, 10, 12 Правил користування вагонами, ст. ст. 119, 125 Статуту залізниць України, Договору сторін.
Відповідно до п.1.1 п.1 Правил оформлення перевізних документів накладна надається в електронному вигляді ( із накладенням цифрового підпису ЕЦП ). Накладна в електронному вигляді складається у формі електронної реєстрації даних, які можуть бути трансформовані у письмовий запис. Засоби, що використовуються для реєстрації та обробки даних, повинні відповідати вимогам законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції - Позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу Відповідача, у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником ( Відповідачем) - Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог.
При цьому, матеріалами справи підтверджується, що станціями призначення та затримки оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції затримки згідно із Тарифним керівництвом № 1 розрахована плата за користування спірними вагонами у розмірі 199 116,00 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 67 169,40 грн.
Позивач своєчасно повідомив Відповідача про готовність залізниці передати вагони на під`їзну колію Відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника. Відповідні записи-повідомлення відображені у Книгах форми ГУ-2 повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції Терни Придніпровської залізниці.  При цьому, доказів повідомлення Відповідачем Позивача відповідно до п. 8 договору про готовність вагонів до забирання матеріали справи не містять.
Доводи Скаржника про те, що затримка вагонів сталася не його з вини, оскільки на станції призначення під час затримки спірних вагонів на підходах до неї були вільні колії, а зайнятість приймально-відправних колій планує поїзний диспетчер залізниці спростовуються встановленими обставинами справи. Спірні вагони були затримані на шляху прямування з вини Відповідача через скупчення на станції призначення вагонів і несвоєчасне вивільнення Відповідачем колій від вантажу, який прибув на його адресу, що є порушенням пункту 33 Правил видачі вантажів та ст. ст. 46, 47 Статуту.
Зайнятість приймально-відправних колій на станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує проїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку АТ "Укрзалізниці" і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з відповідачем, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.
Підпунктом 14.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язків України від 31.08.2005р. № 507, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції.
Наявність тимчасово вільних колій на станції - це виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту.
Отже, на станції призначення, крім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів (також і поїздів відповідача).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 р. у справі № 904/7535/17, від 15.06.2018р. у справі 904/7360/17, від 17.10.2018р. у справі № 904/6067/18, від 04.11.2019р. у справі № 904/5461/18.
Наявність вільних під`їзних колій на станції призначення Терни, з урахуванням неподання Відповідачем суду доказів на підтвердження вжиття ним передбачених Договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням вини останнього у такому скупченні, внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під`їзних колій.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у Позивача наявні підстави для нарахування плати за користування вагонами 199 116,00 грн., та збору за зберігання вантажу у розмірі 67 169,40 грн..
За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

9.     Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
     Стаття 129 Конституції   України відносить   до   основних засад судочинства змагальність сторін,    яка   проявляється в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається   як   на підставу своїх вимог та заперечень. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на    особу, яка посилається на ці обставини.
        Зазначена норма Конституції України   міститься і в   ст. 74 ГПК України.
Відповідно до   ч. 1 ст. 269 ГПК України,   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній   і   додатково поданими доказами та перевіряє законність і   обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
      Згідно із ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Звертаючись із апеляційною скаргою, Скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

10. Судові витрати
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення. 

Рішення  Господарського суду  Дніпропетровської області від 26.11.2020р. у справі № 904/4631/20 залишити без змін. 

        Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду.

          Повний текст постанови складено 10.03.2021 р.

Головуючий суддя                                                                           І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                           І.Л. Кузнецова

Суддя                                                                                              О.В. Чус