П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/2233/20	

                                                                                                                          Головуючий в І інстанції: Бездрабко О.І.
Дата та місце ухвалення рішення: 15.10.2020 р.
м. Херсон
          
                  П`ятий апеляційний адміністративний  суд  в складі колегії суддів:  

                 судді - доповідача -	Шеметенко Л.П.	
судді -	Стас Л.В.  	
судді -	Турецької І.О. 	
          розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1  до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

 В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.04.2020 року № 0009563-5005-2108, яким йому було нараховано зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік в сумі 52579,80 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на необґрунтованість та протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з огляду на те, що відповідно до п.п. "ж" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Позивач зазначив, що належний йому об`єкт  підпадає під ознаки будівлі сільськогосподарського призначення і не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Також позивач посилався на те, що він є сільськогосподарським товаровиробником і використовує належні йому на праві приватної власності об`єкти у своїй господарській діяльності.
З огляду на зазначене, позивач вважає, що у нього не виникло обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, просило скасувати рішення суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилався на те, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та визначення позивачеві податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік став факт належності позивачеві на праві приватної власності будівлі сільськогосподарського призначення (реєстраційний номер 52937865215), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Апелянт звернув увагу суду на те, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, є платником єдиного податку, тобто ФОП ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та сільськогосподарським товаровиробником. Однак, у позовній заяві позивач посилався на те, що нежитлова будівля сільськогосподарського призначення, розташована за адресою: АДРЕСА_1 використовується у господарській діяльності ПП "Агро-Простір", засновником та керівником якого є позивач. 
Апелянт вважає, що факт використання ПП "Агро-Простір" зазначеної вище нежитлової будівлі, яка належить позивачеві, зареєстрованому фізичною особою-підприємцем, дає підстави вважати, що до позивача не може бути застосована пільга, визначена абзацом "ж" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, адже Податковий кодекс України визначає, що умовою звільнення від оподаткування є факти, які свідчать про те, що об`єкти нерухомості не здаються їх власниками іншим суб`єктам господарювання в оренду, лізинг, позичку.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 є власником нежитлових будівель сільськогосподарського призначення загальною площею 2125,8 кв. м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта - 52937865215, та складається зі:  складу, А, площею 1241,3 кв. м; складу, Б, площею 152,5 кв. м; вісової, В, площею 21 кв. м; тамбуру, в; навісу, Г; складу з битовими приміщеннями, Д, площею 152,9 кв. м; навісу, Е; вбиральні-душу, Ж; склад, З, площею 558,1 кв. м; сараю, К; огорожі, 1, 3; споруди, 2, 4-7.
Позивач з 28.08.1997 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, видами діяльності якого є: 01.61 - допоміжна діяльність у рослинництві; 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 47.89 - роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 49.41 - вантажний автомобільний транспорт; 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.46 - розведення свиней; 46.23 - оптова торгівля живими тваринами.
Також судом першої інстанції встановлено, що з 23.10.2006 року позивач є засновником та керівником Приватного підприємства "Агро-Простір", яке здійснює господарську діяльність згідно КВЕД: 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.41 - розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.43 - розведення коней та інших тварин родини конячих; 01.45 - розведення овець і кіз; 01.46 - розведення свиней; 01.47 - розведення свійської птиці; 01.61 - допоміжна діяльність у рослинництві; 01.62 - допоміжна діяльність у тваринництві; 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.23 - оптова торгівля живими тваринами; 49.41 - вантажний автомобільний транспорт.
Згідно рішення Верхньорогачицької селищної ради від 20.06.2018 року № 487 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2019 рік", для фізичних осіб встановлено ставку вказаного податку у розмірі 0,5 % від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування за будівлі сільськогосподарського призначення.
03.04.2020 року Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийнято податкове повідомлення-рішення № 0009563-5005-2108, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік у розмірі 52 579,80 грн.
Не погоджуючись з прийняти податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду першої інстанції.
Суд першої інстанції, вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, вважає його правильним та таким, що відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.
Згідно п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування вказаного податку, відповідно до п. 266.2 ст. 266 ПК України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно з пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 ст. 266 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Згідно п.п. 266.3.1 та п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Правовий аналіз норми підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, свідчить, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) повинен бути сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) повинен відноситися до будівель сільськогосподарського призначення, віднесених до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" та не здаватися в оренду, лізинг, позичку.
В свою чергу, положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 р. № 507 передбачено, що клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. При цьому, він не включає споруди зоологічних та ботанічних садів (2412). До будівель з кодом 1271 також відноситься: будівлі для тваринництва (1271.1); будівлі для птахівництва (1271.2), будівлі для зберігання зерна (1271.3), будівлі силосні та сінажні (1271.4), будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (1271.5), будівлі тепличного господарства (1271.6), будівлі рибного господарства (1271.7), будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (1271.8), будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9).
З матеріалів справи, а саме, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також з технічного паспорту  на нежитлові будівлі сільськогосподарського призначення за адресою: будинок АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 10.09.2015 року, встановлено, що належний ОСОБА_1 об`єкт нерухомості відноситься до будівель сільськогосподарського призначення, та складається зі складів, вісової, тамбуру, навісу, складу з битовими приміщеннями вбиральні-душу; сараю, огорожі та інших споруд.
Таким чином, розглядуваний об`єкт нерухомості, який належить позивачу на праві власності віднесений до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства".
Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, позивач посилався на те, що він є засновником приватного підприємства "Агро-Простір".
Згідно наявних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей, видами діяльності ПП "Агро-Простір" є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.43 Розведення коней та інших тварин родини конячих; 01.45 Розведення овець і кіз; 01.46 Розведення свиней; 01.47 Розведення свійської птиці; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.62 Допоміжна діяльність у тваринництві; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.23 Оптова торгівля живими тваринами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт. Засновником та керівником є ОСОБА_1 . 
Таким чином, вказане підприємство є сільськогосподарським товаровиробником, що підтверджується наданими до суду першої інстанції звітами про реалізацію продукції сільського господарства форми № 21-заг за 2019 рік.
Крім того, згідно відомостей  Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням ПП "Агро-Продукт" є АДРЕСА_1 .
У поданому позові ОСОБА_1 також посилався на те, що об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 використовується ним у господарській діяльності ПП "Агро-Простір", засновником та керівником якого він є. Вказані обставини не заперечуються відповідачем.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що  наявні у справі докази підтверджують той факт, що належні позивачу на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна, які стали об`єктами оподаткування за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 03.04.2020 року № 0009563-5005-2108, використовуються у господарській діяльності ПП "Агро-Простір", засновником та керівником якого є позивач та яке здійснює господарську діяльність в якості сільськогосподарського товаровиробника. Тобто, позивач використовує належні йому будівлі у сільськогосподарській діяльності як сільськогосподарський товаровиробник через створене ним приватне підприємство.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що спірний об`єкт нерухомого майна підпадає під ознаки п.п."ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України та не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому визначення позивачеві податкових зобов`язань з цього податку є протиправним.
В поданій апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що в даному випадку встановлена п.п."ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України пільга щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не може бути застосована, оскільки однією з умов її застосування є те, що об`єкти нерухомого майна не повинні здаватися їх власниками в оренду, лізинг, позичку, тоді як в даному випадку спірні будівлі, які належать позивачу, використовується ПП "Агро-Простір".
Колегія суддів вважає вказані доводи необґрунтованими, з огляду на те, що будь-яких доказів здачі позивачем розглядуваного об`єкту нерухомого майна в оренду, лізинг чи позичку відповідачем не надано. Само по собі використання майна, належного позивачу, приватним підприємством "Агро-Простір", засновником та керівником якого він є, не свідчить про недотримання вказаної вище умови, надання пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. 
Суд першої інстанції також вірно зазначив, що відповідачем не надано доказів використання позивачем спірного об`єкту нерухомості для цілей, не пов`язаних із сільськогосподарською діяльністю позивача.
Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем неправильно визначено розмір грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, так як при розрахунку контролюючий орган виходив з площі об`єктів нерухомого майна 2520,0 кв. м, тоді як згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження  площа об`єктів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , становить 2125,8 кв. м.
Це також є свідченням протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 03.04.2020 року № 0009563-5005-2108.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності відповідно до ч.2 ст.12 КАС України та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 28.01.2021 р. 

Суддя - доповідач:                                                                                     Л.П.  Шеметенко 

Суддя:                                                                                                          Л.В. Стас

Суддя:                                                                                                           І.О. Турецька