ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року	Львів	Справа № 460/4605/20 пров. № А/857/14461/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Заверухи О.Б.,
суддів                                                                      Гінди О.М., Качмара В.Я., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

суддя (судді) в суді першої інстанції – Махаринець Д.Є., 
час ухвалення рішення – не зазначено, 
місце ухвалення рішення – м. Рівне, 
дата складання повного тексту рішення – 21 вересня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2020 року ФОП ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення від 05 серпня 2020 року № 0005954000 про застосування фінансових санкцій на суму 22779,34 грн, № 0005964000 про застосування фінансових санкцій на суму 17000,00 грн та № 0005974000 про застосування фінансових санкцій на суму 17000,00 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що на момент проведення фактичної перевірки позивач не здійснювала господарську діяльність із роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Позивач провадила діяльність виключно із продажу не підакцизних товарів у кондитерській « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Порушення, які визначені відповідачем за результатами фактичної перевірки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Працівниками позивача не здійснювався продаж підакцизних товарів. Натомість по місцю проведення фактичної перевірки одночасно із позивачем здійснював свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_2 , яким і планувалась організація продажу підакцизних товарів про що були подані документи на отримання відповідної ліцензії. Виявлені та вилучені за результатами перевірки підакцизні товари належали ФОП ОСОБА_3 та в подальшому були йому повернуті працівниками Острозького ВП ГУНП в Рівненській області. Зазначає, що її працівник - ОСОБА_4 не була притягнута до адміністративної відповідальності на підставі протоколу від 05 липня 2019 року та попри звернення відповідача до Острозького ВП ГУНП в Рівненській області позивача не було притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 156 КУпАП.    
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем, всупереч вказаних положень податкового законодавства та законодавства у сфері регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, було здійснено реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензії та зберігання тютюнових виробів без марок акцизного збору, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що саме ФОП ОСОБА_2 здійснювалось зберігання та в подальшому торгівля підакцизними товарами. Доданий відповідачем чек № 12628 від 05 липня 2019 року не підтверджує факту придбання підакцизних товарів саме у ФОП ОСОБА_1 . Виявлені та вилучені за результатами перевірки підакцизні товари в подальшому повернуті працівниками Острозького ВП ГУНП в Рівненській області саме ФОП ОСОБА_2 .
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи(в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін(у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 24 червня 2019 року №1725 та направлень від 24 червня 2019 року №285 та №286 фахівцями відповідача - головними державними ревізорами - інспекторами управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС у Рівненській області Кордяком С.В. та ОСОБА_5 05 липня 2019 року проведено фактичну перевірку з питань дотримання вимог законодавства в сфері обігу підакцизних товарів фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в кав`ярні - кондитерська « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Перевірка проведена в присутності та за участю бармена позивача ОСОБА_4 та її довіреної особи - Матвійчук Наталії Григорівни. Перевіряючими були пред`явлені службові посвідчення, направлення та копію наказу на проведення перевірки, про що було зроблено відповідний запис в направленні на перевірку №285 та №286 від 24 червня 2019 року.
Проведеною перевіркою встановлено наступне: «факт реалізації 0,1 л коняку «Асканелі» 5* з пляшки місткістю 0,5 л, дата виготовлення 28 березня 2019 року, виробник ТОВ «Брати Асканелі» Грузія, імпортер ТОВ «Імпорт Фудс Компанія» по ціні 70,00 грн за 0,1л. Розрахункова операція проведена на повну суму покупки 70,00 грн видано чек 12628 від 05 липня 2019 року бармен ОСОБА_4 фіскальний чек не видала так як касовий апарат відсутній. Крім того, у присутності працівників поліції, свідків та представника ФОП за барною стійкою під час огляду встановлено, що знаходилось 33 пляшки алкогольних напоїв в асортименті яких частина була відкрита, частина закрита. Також, за барною стійкою знаходилась паперова коробка в якій знаходились пачки тютюну для кальяну в асортименті в кількості 38 пачок. Також, було придбано кальян зі смаком ICE BLUBERRY, ICE LEMON, які ОСОБА_5 особисто вибрав, коли бармен дістала заправку та запропонувала. Після того, як кальян був принесений здійснено розрахунок за його вартість в сумі 175,00 грн, що зазначено в чеку №12628 від 05 липня 2019 року. Реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та ліцензії на право роздрібної тютюновими виробами, чим порушено вимоги ч. 14 cт. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95- ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Вищезазначені алкогольні напої та тютюнові вироби описані в додатку до акту перевірки. Тютюн для кальяну в асортименті в кількості 38 пачок, які знаходяться без марок акцизного податку, всі написи на іноземній мові, які також описанні в додатку до акту перевірки. На вищезазначені алкогольні напої та тютюнові вироби в асортименті в кількості 33 пляшок та 38 пачок відсутні супровідні облікові документи, що свідчить про те, що не ведеться облік товарних запасів у встановленому законом порядку, чим порушено п.12 cт. З Закону України від 06 липня 1995 року №265/85-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». При реалізації 0,1л. вищевказаного коняку та 1 кальяну на суму 245,00 грн розрахункова операція проведена на повну суму покупки без застосування РРО, чек фіскальний не роздруковано та не видано, чим порушено п.1,2 cт. 3 Закону України від 06 січня 1995 року №265/85-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Натомість видано чек №12628, що свідчить про реалізацію, але не встановленого зразка, тобто не у фіскальному режимі. Працівниками Острозького відділу поліції вилучені алкогольні напої та тютюнові вироби з незаконного обігу. Також при перевірці залучені працівником поліції свідки. З правої сторони барної стійки розміщений куточок споживача в якому знаходились документи ФОП ОСОБА_1 .»
За результатами проведеної перевірки було складено акт фактичної перевірки від 05 липня 2019 року №396/17-00-40-01/ НОМЕР_1 , довірена особа ОСОБА_6 ознайомилася та один примірник акта отримала, вказане засвідчує підпис останньої у акті перевірки.
В подальшому ГУ ДФС у Рівненській області винесено наступні рішення про застосування фінансових санкцій: рішення про застосування фінансових санкцій від 05 серпня 2019 року №0005954000 на суму 22779,34 грн, відповідно до абз.5 ч.2 ст.17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР - за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності у суб`єкта господарювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольним напоями; рішення про застосування фінансових санкцій від 05 серпня 2019 року №0005964000 на суму 17000,00 грн, відповідно до абз.5 ч.2 ст.17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР - за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності у суб`єкта господарювання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами; рішення про застосування фінансових санкцій від 05 серпня 2019 року №0005974000 на суму 17000,00 грн, відповідно до абз.16 ч.2 ст.17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР - за реалізацію та зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.
Однак, колегія суддів не погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95 (далі – Закон № 481/95) ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта підприємницької діяльності на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.
Згідно із ч. 4 ст. 11 №481/95-ВР алкогольні напої і тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.
Частиною 14 ст. 15 Закону №481/95 передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Відповідно до ч. 20 ст. 15 Закону №481/95 ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання. Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального). 
Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону №481/95 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Абзацом 6 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95 передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
Відповідно до пп. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Згідно із пп. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.
Пунктами 226.1, 226.9 статті 226 ПК України встановлено, що в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.
Відповідно до п. 226.11 ст. 226 ПК України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.
Згідно із п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1251 (далі - Положення №1251) встановлено, що маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.
Пунктом 23 Положення №1251 встановлено, що на тютюнові вироби марки наклеюються: на пачки сигарет та цигарок серійного виробництва, сигар, сигарил, а також цигарок, упакованих у сувенірні коробки (незалежно від їх розміру). - у такій спосіб, щоб марки обов`язково розривалися під час відкривання; на тютюнові вироби в упаковці, що підлягає обгортанню у поліпропіленову плівку, - під плівку.
Аналізуючи вищенаведені норми права, обіг тютюнових виробів (після їх виробництва до продажу кінцевому споживачу) повинен здійснюватися з обов`язковим нанесенням на пачки марок акцизного податку встановленого зразка.
Відповідно до ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Згідно із абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.
З вищенаведеного слідує, що Закон передбачає застосування до суб`єкта господарювання штрафних (фінансових) санкцій за будь-яке із діянь; або за виробництво, або за зберігання, або за транспортування, або за реалізацію підакцизних товарів (алкогольних напоїв або тютюнових виробів) без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.
Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790.
За приписами пункту 5 зазначеного Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
З матеріалів справи слідує, що працівниками Головного управління ДФС у Рівненській області в межах компетенції проведено фактичну перевірку з питань дотримання вимог законодавства в сфері обігу підакцизних товарів ФОП ОСОБА_1 . Допуск до проведення перевірки був здійснений барменом, яка працює у позивача, а сама перевірка проводилась у присутності уповноваженого представника позивача ОСОБА_6 , яка і підписала акт перевірки.
Проте, як контролюючим органом, так і судом першої інстанції не враховано того, що за місцем проведення фактичної перевірки господарську діяльність здійснювали одночасно два суб`єкти господарювання,  а саме позивач та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , що підтверджується наявними у матеріалах справи договором оренди від 11 січня 2019 року із додатками, договором суборенди від 04 вересня 2018 року № 04-09/18  із додатком, договором суборенди від 04 вересня 2018 року № БН із додатком, повідомленням про об`єкти оподаткування від 26 червня 2019 року форми № 20-ОПП та ліцензією від 24 липня 2020 року(а.с.21-30, 35-36). 
Вищевказаними документами підтверджується, що із загальної площі орендованого майна (61,65 кв.м.) частину приміщення в розмірі 31,65 кв.м. було передано в суборенду позивачу, інша частина приміщення в розмірі 30 кв.м. передана в суборенду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 .
З матеріалів справи, а саме з пояснення та розписки ФОП ОСОБА_2 від 15 серпня 2019 року слідує, що виявлені та вилучені за результатами перевірки підакцизні товари належали ФОП ОСОБА_2 та в подальшому були йому повернуті працівниками Острозького ВП ГУНП в Рівненській області(а.с.32-33).
Також, згідно наявної в матеріалах справи ліцензії на право Роздрібної торгівлі тютюновими виробами ФОП ОСОБА_2 має право на торгівлю тютюновими виробами з 24 липня 2019 року до 24 липня 2020 року(а.с.36). При цьому, у позивача ліцензії на торгівлю підакцизними товарами відсутня.
Щодо твердження відповідача про те, що факт придбання посадовими особами відповідача коньяку та кальяну у об`єкті перевірки - кондитерській « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підтверджується чеком № 12628, «що свідчить про реалізацію», то колегія суддів зазначає наступне.
Вказаний чек № 12628 на суму 245,00 грн не підтверджує факту придбання підакцизних товарів саме у ФОП ОСОБА_7 , оскільки не містить інформації, яка б могла його ідентифікувати із позивачем(а.с.65).
Вищевказане відповідачем не спростовано будь-якими належними доказами.
Крім цього, згідно листа Острозького відділу ГУ Нацполіції у Рівненській області від 29 серпня 2019 року вказано, що: «за результатами перевірки працівниками ГУ ДФС в Рівненській області було встановлено реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів, про що складено акт. Однак, факт реалізації алкогольних напоїв не був зафіксований на лінію « 102», про що Вами вказано в листі ДФС в Рівненській області. Разом з тим, по приїзду працівників поліції до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що в АДРЕСА_1 , факту реалізації алкогольних напоїв виявлено не було, лише зі слів працівників ДФС. Свідків реалізації алкогольних напоїв також не встановлено. Крім того, встановити, кому саме належали підакцизні товари не представилось можливим, оскільки ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на момент перевірки не було»(а.с.78).
Твердження суду першої інстанції про те, що продавець позивача здійснив продаж підакцизних товарів, не є обставиною, якою підтверджується здійснення позивачем правопорушення в сфері торгівлі підакцизними товарами.
Аналізуючи норми законодавства, встановлені обставини справи та вищевказані докази, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено тієї обставини, що саме позивач здійснював реалізацію, зберігання та роздрібну торгівлю підакцизними товарами, а тому відсутні законні підстави для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, а відтак оскаржувані рішення є протиправними.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Щодо судових витрат, то в силу приписів статті 139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн, сплачений за подання позовної заяви відповідно до платіжного доручення № 281 від 23 червня 2020 року та судовий збір в розмірі 1261,20 грн, сплачений за подання апеляційної скарги відповідно до платіжного доручення № 136 від 02 грудня 2020 року.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі № 460/4605/20 – скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у Рівненській області про застосування фінансових санкцій від 05 серпня 2019 року № 0005954000, № 0005964000 та № 0005974000.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12 м. Рівне, код ЄДРПОУ 43142449) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за подання позовної заяви згідно платіжного доручення № 281 від 23 червня 2020 року та судовий збір в розмірі 1261,20 грн (тисяча шістдесят одна гривня двадцять копійок) за подання апеляційної скарги згідно платіжного доручення № 136 від 02 грудня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 23 лютого 2021 року.