ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 р.	Справа № 583/4254/20	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.01.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Плотникова Н.Б., м. Охтирка Сумської області, по справі № 583/4254/20
          за позовом         ОСОБА_1  
          до        інспектора взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Левченка Владислава Олексійовича ,        Управління патрульної поліції в Сумській областіДПП ,        Департаменту патрульної поліції Національної поліції України                
          про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області Левченко Владислава Олексійовича (надалі по тексту відповідач-1), Управління патрульної поліції в Сумській області (надалі по тексту відповідач-2), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (надалі по тексту відповідач-3), в якому просив суд:
- скасувати постанову поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Левченко В.О. серія ДП18 № 834456 від 22.10.2020 р., якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити справу про  адміністративне правопорушення.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2021 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги  підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що  поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області Левченком В.О. 22.10.2020 р. винесено постанову серія ДП18 № 834456 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, згідно якої до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. 
Згідно даної постанови позивач 19.10.2020 р. об 11 год. 46 хв. в м. Тростянець на автодорозі Н-12 керував транспортним засобом KIA SORENTO д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті зі швидкістю 77 км/год., що зафіксовано на прилад TruCam 20/20 001065, чим порушив п. 12.4 ПДР України, оскільки перевищив допустиму швидкість на 27 км/год, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.  
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваної постанови.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до         ст. 19 Конституції України       органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені         Конституцією       та законами України.
Згідно вимог частини 2   статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження      надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням      принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням      необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2   ст.2 КАС України   приходить до висновку, що прийнято воно незаконно, виходячи з наступного.
Відповідно до               ст. 9 КУпАП            адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Постановою поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області Левченка В.О. від 22.10.2020 р. серія ДП18 № 834456 накладено на позивача адміністративне стягнення  у виді штрафу у розмірі 255 грн, оскільки останній 19.10.2020 р. об 11 год. 46 хв. в м. Тростянець на автодорозі Н-12 керував транспортним засобом KIA SORENTO д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті зі швидкістю 77 км/год., що зафіксовано на прилад TruCam 20/20 001065, чим порушив п. 12.4 ПДР України, оскільки перевищив допустиму швидкість на 27 км/год, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.  
Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
З аналізу наведеної норми слідує, що відповідальність за ч.1ст. 122  КУпАП  настає у разі перевищення водієм встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1  ст. 122 КУпАП  відбулося через порушення позивачем п.12.4  ПДР України, оскільки позивач керуючи транспортним засобом марки  KIA SORENTO д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті зі швидкістю 77 км/год., чим перевищив допустиму швидкість на 27 км/год.
Згідно вимог п.п. "б" п.12.9Правил дорожнього рухуУкраїни, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7.
Відповідно до п. 12.4.ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Отже, у разі перевищення водієм у населеному пункті швидкості руху транспортного засобу передбаченої п. 12.4.ПДР більш як на двадцять кілометрів на годину настає відповідальність за ч.1  ст. 122 КУпАП.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всіобставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже,зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявністьадміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.
Перевіряючи обгрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП колегія суддів зазначає наступне.
Матеріали адміністративної справи містять відеозапис з нагрудної камери поліцейського на якому зафіксовано транспортний засіб, що рухався з перевищенням швидкості руху.
Відповідно до ч.1,2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.
Відповідно до ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Проте, колегія суддів зазначає, що наявний у справі відеозапис не є належним та достатнім доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки  з вказаного відеозапису  неможливо ідентифікувати номерні знаки транспортного засобу, який на ньому зафіксований, тобто такий відеозапис не доводить, що порушення п.12.4 ПДР відбулося саме транспортним засобом під керуванням позивача.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем обов`язок, покладений вимогами ч.2 ст. 77 КАС України, виконано не було, будь-яких інших  доказів вчинення позивачем правопорушення відповідачем у постанові не наведено.
Таким чином, колегія суддів зазначає про відсутність належних та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
За таких обставин,колегія суддівприходить до висновку проскасування оскаржуваної постанови.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС Україниза наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має правоскасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи незаконність оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, то за приписами ч.3 ст.286 КАС Українисправа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2021 року прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315,  321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.01.2021 року по справі № 583/4254/20  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Левченка Владислава Олексійовича, Управління патрульної поліції в Сумській областіДПП, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Скасувати постанову поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Левченко В.О. серія ДП18 № 834456 від 22.10.2020 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити справу про  адміністративне правопорушення. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський