ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/618/21 Справа № 186/809/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демиденко С. М. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу 
                ОСОБА_1 , 

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, - 

ВСТАНОВИЛА: 

ОСОБА_2 у травні 2019 року звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів (т. 1 а.с. 2-4).
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона мала намір за свої особисті кошти, купити у власність своїм дітям ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та онуку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 двокімнатну квартиру в місті Першотравенськ, Дніпропетровської області в рівних частинах. В листопаді 2018 року її діти знайшли згідно оголошення з продажі двокімнатної квартири (за борги нічого не було вказано) у ОСОБА_1 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що дійсно належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом відповідно спадкової справи № 643/2014 рік зареєстровану в реєстрі за №1-893 Першої Павлоградської нотаріальної контори (НАМ №448261) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності індексний номер 35748189 від 01.04.2015 року. Після обговорення ціни продажу ОСОБА_2 було віддано завдаток в розмірі 500 доларів США (еквівалент 14000 грн.) згідно розписки від 21.11.2018 року, яка була складена та підписана в присутності свідків ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , про що свідчать їх підписи в розписці. Умовою купівлі продажу була обов`язкова участь онука в угоді з чим продавець був згоден. Угода про завдаток має бути укладена в письмовій формі. В такій угоді повинно бути чітко визначеного сума, яка передається в рахунок належних за договором платежів, є саме завдатком. Розписка від 21.11.2018 року, складена з ОСОБА_1 відповідає вимогам статті 570 ЦК України. ОСОБА_1 отримав висновок про вартість об`єкта оцінки пароль пошуку про оцінку РЗОВНС 368260 від 22.11.2018 року. В зв`язку з тим, що в заключенні договору купівлі продажу учасник малолітній онук ОСОБА_5 для угоди необхідна згода опікунської ради Першотравенського виконавчого комітету міської ради. Всі необхідні документи продавцем були надані до служби у справах дітей Першотравенського виконавчого комітету в тому числі і комунальна карта № 446 від 26.11.2018 року Першотравенського міського житлово-комунального підприємства, де були вказані борги за надані послуги по квартирі за адресою АДРЕСА_1 станом на 01.11.2018 року: за опалення — 10 168,24 грн; за водовідведення та водопостачання - 828,11 грн; за вивіз ТПВ - 1,74 грн. Також існує борг по комунальним послугам згідно довідки приватного підприємства «Комунальщик-3» станом на 01.04.2015 року — 2349,52 грн; станом на 01.12.2018 року — 5 957,80 грн. В зв`язку з тим, що відповідачем борги за комунальні послуги не погашені опікунська рада не надає згоду позивачу для придбання квартири онуку ОСОБА_5 , тому укладання угоди з купівлі продажу вищевказаної квартири стає неможливим, що підтверджується довідкою від 10.05.2019 року № 203 виданою службою у справах дітей Першотравенського виконкому, яка підтверджує відмову ОСОБА_1 продавати квартиру малолітній дитині. Неодноразові звернення до ОСОБА_1 стосовно повернення завдатку не дали будь-якого результату, грошові кошти не повернуто тому позивач змушена звертатися до суду з позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
Просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 14 000 грн.
Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року позовні вимоги  ОСОБА_2  задоволено частково (т. 2 а.с. 20-22).
Не погоджуючись з вказаним рішенням суд,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також просив скасувати ухвалу суду від 14.07.2020 року про відмову у задоволенні його клопотання про зупинення провадження у вказаній справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (т. 2 а.с. 29-32).
ОСОБА_2 не скористалась своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав. 
Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи частково позовні вимоги  ОСОБА_2 суд виходив з того, що оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана відповідачу грошова сума в розмірі 500 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Визначаючи розмір суми яка підлягає стягненню з відповідача у гривневому еквіваленті суд виходив з того, що на день винесення рішення, тобто станом на 14.07.2020 року, офіційний курс Національного банку України щодо одного долару США становив 27,0883 грн., тобто, 500 доларів США у гривневому еквіваленті складає 13 544 гривні 15 копійок (500 х 27,0883).
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 35748189 віз 01.04.2015 року квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Відповідно до розписки складеної 21.11.2018 року ОСОБА_2 віддала в якості завдатку за покупку квартири за адресою АДРЕСА_1 власнику ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 500 доларів США із загальної вартості квартири 7000 доларів США. Розписка складена в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
З комунальної карти № 446 від 25.11.2018 року вбачається, що у ОСОБА_1 , як власника квартири АДРЕСА_2 станом на 01.11.2018 року маються борги перед Першотравенським міським житлово-комунальним підприємством: за опалення — 10 168,24 грн; за водовідведення та водопостачання - 828,11 грн; за вивіз ТПВ - 1,74 грн.
Відповідно до довідки про стан заборгованості за комунальні послуги виданої ПП «Комунальщик-3» від 01.04.2015 року встановлено, що за квартирою АДРЕСА_2 станом на 01.04.2015 року рахується борг на суму 2 349,52 грн.
Відповідно до довідки про стан заборгованості за комунальні послуги виданої ПП «Комунальщик-3» від 01.12.2018 року встановлено, що за квартирою АДРЕСА_2 станом на 01.12.2018 року рахується борг на суму 5 957,80 грн.
З заяви ОСОБА_2 від 04.03.2019 року на ім`я начальника служби у справах дітей Коніболоцької Н.Г. вбачається, що ОСОБА_2 зверталася до начальника служби у справах дітей та повідомляла, що має намір придбати квартиру АДРЕСА_2 , але заборгованість яка станом на 01.02.2019 року становить 19 070,50 грн. не сплачується власником ОСОБА_1 . У зв`язку з чим просить сприяти у вирішенні вказаного питання.
З листа відповідача від 22.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 запрошував ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є. на 05 грудня 2019 року на 14:00 годин за адресою АДРЕСА_3 , для укладення договору купівлі-продажу квартири у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 зобов`язалася придбати у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 за 7000 доларів США, з яких 500 доларів США вже передали.
Відповідно до свідоцтва № 1321 від 05 грудня 2019 року виданого приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є. посвідчено той факт, що дійсно ОСОБА_1 05 грудня 2019 року о 14:00 годині знаходився в приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно із частинами першою, третьою статті 635 Цивільного Кодексу України /далі ЦК України/ попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири.
За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст. 655 ЦК України).
Договір купівлі - продажу житлового будинку (квартири) та іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 657 ЦК). В разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України).
Тобто, правовідносини при здійсненні оплатної передачі нерухомого майна його власником за грошові кошти іншій особі, а також відповідні наслідки цих правовідносин виникають лише після укладення в письмовій формі договору купівлі продажу та його нотаріального посвідчення.
Слід зазначити, що частина 2 статті 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, якщо не буде встановлено, що сплачена сума є завдатком.
На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків.
У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого та вірного висновку стосовно того, що оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана відповідачу грошова сума в розмірі 500 доларів США, яка фактично є авансом, а не завдатком підлягає поверненню позивачу.
Також, колегія суддів погоджується з розміром авансу в гривневому еквіваленті який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 13 544 гривні 15 копійок виходячи з наступного.
Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення 14 000 гривень, як еквіваленту переданих раніше позивачу 500 доларів США.
В той же час, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Отже частина друга ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
За змістом указаних норм матеріального права, якщо сторони визначили грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, то у такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим, для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
На день винесення рішення, тобто станом на 14.07.2020 року, офіційний курс Національного банку України щодо одного долару США становить 27,0883 грн., тобто, 500 доларів США у гривневому еквіваленті складає 13 544 гривні 15 копійок (500 х 27,0883).
Доводи скарги щодо обставин через які не було укладено договір купівлі-продажу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки дані обставини в даному випадку не мають правового значення.
Доводи скарги стосовно того, що розписка від 21.11.2018 року відповідає вимогам ст. 570 ЦК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді справи було встановлено, що передана позивачем відповідачу сума коштів за розпискою фактично є авансом, а не завдатком.
Крім того, як вбачається з прохальної частини апеляційної скарги, заявник крім того ставить питання про скасування ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зупинення провадження у вказаній справі, однак, норми ЦПК не передбачають можливість оскарження вказаної ухвали в апеляційному порядку, тому у даному випадку доводи скарги з цього питання розглядаються як заперечення щодо вчинення процесуальних дій судом першої інстанції під час розгляду справи.
Доводи скарги щодо незгоди заявника з ухвалою суду про відмову у задоволенні його клопотання про зупинення провадження, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказані доводи не впливають на обгрунтованість висновків суду. Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно інформації з ЄДРСР вбачається, що у справі № 186/2029/19 до вирішення якої заявник просив зупинити провадження, було ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору завдатку дійсним було відмовлено та вказане рішення постановою Дніпровського апеляційного суду від 02.02.2021 року залишено без змін. 
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. 
Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року – залишити без змін.        

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Е.Л. Демченко

                                                                       М.О. Макаров