Ухвала
 
29 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 497/488/19
провадження № 61-1350ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , на рішення Болградського районного суду Одеської області від 30 вересня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року в справі за позовом   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , до Відділу освіти Болградської районної державної адміністрації, комунального некомерційного підприємства «Болградський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Болградської районної ради Одеської області, Навчально-виховного комплексу спеціалізована школа І-ІІІ ступенів - ліцей про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
20 січня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які діють в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , засобами поштового зв`язку надіслали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Болградського районного суду Одеської області від 30 вересня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року у вищевказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поновлено строк на касаційне оскарження, а касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15 лютого 2021 року заявниками надіслано до Верховного Суду заяву, в якій вони зазначають, що за аналізом частини другої статті 389 та статті 412 ЦПК України порушення норм процесуального та матеріального права не може бути пов`язано виключно із застосуванням аналогічної судової практики, тому вони не вбачають підстав для надання уточненої редакції касаційної скарги на виконання ухвали Верховного Суду.
Пунктами 1-4 частини другою статті 389 ЦПК України визначено, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті.
Згідно пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України  касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги              у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки недоліки касаційної скарги вказані         в ухвалі Верховного Суду від 15 лютого 2021 року не усунуто, касаційна скарга підлягає поверненню заявникам.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтям 185, 392, 393 ЦПК України,
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , на рішення Болградського районного суду Одеської області від 30 вересня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року визнати неподаною та повернути заявникам.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                   М. Ю. Тітов