Справа  №760/19115/20                                        Головуючий в суді І інстанції - Макуха А.А.
Провадження  №33/824/937/2020                                                         Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
08 лютого 2021 року                                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 та його захисника Коваля О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Кузьменка Є.А. на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10.08.2020 року о 08 год. 30 хв. керував автомобілем марки «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по пр. В. Лобановського, в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20, висновок лікаря №004813. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України. 
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_1 - адвокатом Кузьменком Є.А. подано апеляційну скаргу, у якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року та скасувати оскаржуване судове рішення. 
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, а також не направлено йому копію постанови, це і стало причиною пропуску строку на апеляційне оскарження. Крім того, неможливість прийняти участь в судовому засіданні позбавила ОСОБА_1 права надати свої пояснення щодо його невинуватості та надати докази своєї невинуватості. Також в матеріалах справи відсутнє направлення до медичного закладу, а також не зазначені свідки. Враховуючи ті порушення, які відбувалися під час складання протоколу та проходження обстеження в медичному закладі, ОСОБА_1 звернувся за проведенням додаткового обстеження, де було встановлено відсутність будь-яких наркотичних препаратів, які могли би знижувати швидкість реакції. Крім того апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і не перебував в стані сп`яніння. 
 
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника Коваля О.П. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній під час ухвалення оскаржуваного рішення, будь-які докази того, що він був належним чином повідомлений про дату та час розгляду даної справи відсутні. Зі змістом постанови ОСОБА_1 ознайомився 15.12.2020 року, що підтверджується його підписом в клопотанні (а.с.11). 
Враховуючи вказані обставини та з метою забезпечення права на захист, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити захиснику Степченка П.О. - адвокату Кузьменку Є.А. строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 15.09.2020 року.
 
Відповідно до п.2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовими положеннями ст.266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.
У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №147482 від 10.08.2020, водій ОСОБА_1 10.08.2020 року о 08 год. 30 хв. керував автомобілем марки «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по пр. В. Лобановського, в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20, висновок лікаря №004813. Вказаними діями водій порушив вимоги п.2.9а ПДР України.
ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-яких заперечень з приводу порядку проходження огляду на стан сп`яніння він не зазначив.
Із висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Київської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 13.08.2020 вбачається, що о 09 год. 50 хв. 10.08.2020 року ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (стимулятор амфетамін) (а.с.2).
Огляд на стан сп`янiння в закладі охорони здоров`я i оформлення його результатів проведено відповідно до вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.
Не долучення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, жодним чином не спростовує наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.
Будь-яких доказів, які б спростовували вищевказані висновки районного суду до суду апеляційної інстанції не надано. 
Таким чином, доводи зазначені в апеляційній скарзі не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9а ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі. 
Істотних порушень закону, які б слугували підставою для скасування рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.
Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Захиснику ОСОБА_1 - адвокату Кузьменку Євгенію Анатолійовичу поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кузьменка Євгенія Анатолійовича, залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року щодо  ОСОБА_1 - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                  В.О.  Габрієль