УХВАЛА

22 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 560/5003/20
адміністративне провадження № К/9901/7718/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В., Губської О.А.,

перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 
на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року
в справі № 560/5003/20 
за позовом ОСОБА_1 
до військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправними дій та стягнення коштів,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач) про визнання дій протиправними, стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 02 липня 2018 року по 05 червня 2020 року в розмірі 270525,04 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 липня 2018 року по 05 червня 2020 року в сумі 10426 (десять тисяч чотириста двадцять шість) гривень 24 коп., з вирішенням питання утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів відповідно до вимог закону.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року рішення суду першої інстанції в частині формулювання змісту другого абзацу його резолютивної частини - змінено, викладено його в наступній редакції:
"Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплату грошової компенсації за невикористанні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій) за період з 02 липня 2018 року по 05 червня 2020 року в розмірі 10426,24 грн., з утриманням податків, зборів та інших обов`язкових платежів".
В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду відповідачем подано касаційну скаргу.
У скарзі відповідач як на підставу касаційного оскарження посилається на виняткове значення розгляду цієї справи для військової частини та на відсутність правового висновку Верховного Суду щодо застосування норми права в подібних правовідносинах
На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, встановлених законом.
8 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII) займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги спір виник щодо проведення розрахунку при звільненні позивача з публічної служби, а саме виплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткову відпустку як учаснику бойових дій.
З рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року вбачається, що зазначену справу судом першої інстанції розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак ухвалені у цій справі рішення касаційному оскарженню не підлягають.
На підставі викладеного Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовної практики, 
Отже, зміст вказаних норм та проведений аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у розглядуваному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року в справі №560/5003/20.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                          О.В. Калашнікова 
                                                                                          М.В. Білак
                                                                                            О.А. Губська